Справа № 943/773/24
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/773/24
Провадження № 2-а/943/38/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Романка В.Р.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду місті Буськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката РОМАНКА Володимира Рудольфовича до ОСОБА_3 , Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив :

Адвокат Романко В.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Мотивує тим, що поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мазураком Дмитром Ігоровичем 02.04.2023 р. винесена постанова БАД №985144 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Згідно даної постанови, 02.04.2024 об 16:09 год на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп 497 км+500 м водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Форд Транзит Конект, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті с.Новий Милятин, рухався зі швидкістю 80 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж 20 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM ТС000674. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками поліцейського, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Сама ж постанова винесена з порушенням вимог закону, а притягнення до адміністративної відповідальності є протиправним з огляду на відсутність належних та достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, та порушення процедури її прийняття. Позивач під час розмови з поліцейським та винесення спірної постанови вказував про наявність сумнівів щодо коректності результатів вимірювання.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відтак, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Також, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України та притягнуто його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Такі обставини викладені в оскаржуваній постанові також не відповідають дійсності. Позивач пропонував пред`явити поліцейському електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відображені в електронному сервісі «Дія» в смартфоні, а також чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування (поліс) у електронному виді, але поліцейський вимагав надати документи у паперовій формі.

Позивач, його представник підтримали позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені у такій заяві, просять позов задоволити повністю, доне засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що позивач подав письмове клопотання.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, пояснень, відзив на позов, не подав.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні такого за безпідставності, клопотав розглядати справу у його відсутності. Додав до відзиву копії сертифікату перевірки пристрою фіксації, експертного висновку, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та DVD диск з записом події 02.04.2024 року.

Враховуючи клопотання позивача, неявку відповідачів, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши позивача, його представника, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно постанови серії БАД №985144 встановлено, що 02.04.2024 об 16:09 год на 497 км+500 м автодороги М06 Київ-Чоп водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Форд Транзит Конект, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті с.Новий Милятин Золочівського району Львівської області, рухався зі швидкістю 80 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM ТС000674. Та на вимогу не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.12.4 та п.2.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, та ч.1 ст.126 КУпАП, накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України). Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП). Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У відповідності до ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки, відеозапису є одним із превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 9 ч. 1 статті 31 ЗУ «Про Національну поліцію України» Превентивні поліцейські заходи: 1. Поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»).

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто, застосування портативних відеореєстраторів (бодікамер) та лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС000674 є законним та не обов`язково повинен монтуватись/розміщуватись по зовнішньому периметру доріг і будівель, як цього бажає позивач.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху.

При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 05.06.2014 № 1314-VI «Про метрологію та метрологічну діяльність» (набрав чинності 01.01.2016), законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Таким чином, згідно з наведеними положеннями чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCam LTI 20/20, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30296, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 29 лютого 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС000674 є придатним до застосування до 28 лютого 2025 року.

Можливість використання пристрою TruCam LTI 20/20 виробництва Laser TechnologyInc також підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифікатом перевірки типу № UA.TR.001 84-20 Rev. 0 від 13 липня 2020 року, Експертним висновком № 04/05/02-2522 від 07.09.2021 року.

Законність використання означеного приладу неодноразово підтверджувалася і рішеннями судів, зокрема Першим апеляційним адміністративним судом в Постанові від 05 липня 2023 року у справі № 235/6408/21, в якому зазначено: «...Лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. Також, можливість застосування приладу в ручному решти описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання. Отже, можливість використання приладу TruCam у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання). Вищевикладене спростовує доводи суду першої інстанції та позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі …»

Зазначене вище також узгоджується з рішеннями інших судів, а саме: П`ятого апеляційного адміністративного суду в Постанові від 29 лютого 2024 року у справі № 502/2309/23; Шостого апеляційного адміністративного суду в Постанові від 12 лютого 2024 року в справі № 751/7568/23; Восьмого апеляційного адміністративного суду в Постанові від 29 лютого 2024 року у справі № 344/20572/23.

Другий апеляційний адміністративний суд в Постанові від 18 січня 2024 у справі № 591/8250/23 дійшов до висновку, що «...Доводи апелянта на проведення замірів швидкості технічним приладом, що перебував в руках поліцейського, що, на думку позивача, може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля з руки або обох рук з урахуванням вірогідної похибки та є підставою для скасування постанови, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, є неприйнятним з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань..."

Підсумовуючи наведене, щодо застосовування працівниками поліції приладу TruCam в руках, слід зазначити наступне: лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до РУЧНИХ вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, без триноги (лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року № 22-38/49). Лист не скасовано та не оскаржено в судовому порядку. Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Аналогічна позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 року у справі № 607/4677/21.

Місце скоєння правопорушення зафіксоване на лазерному вимірювачу швидкості TruCam. Як вбачається з відзиву, зафіксовано фото автомобіля марки Форд, н/з НОМЕР_1 02.04.2024 року о 16.09 год, який рухався в на 497 км автодороги Київ Чоп зі швидкістю 80 км/год.

Так, 497 км даної автодороги пролягає через село Новий Милятин Золочівського району Львівської області.

Згідно п. 12.4 ПДР обмеження максимальної швидкості руху в населених пунктах становить 50 км/год..

Позивач аргументує, що згідно ч. 2 ст. 40 ЗУ № 580-VIII - Інформація про змонтовані/ розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці та посилається на відсутність дорожнього знаку 5.70 «фото, відеофіксування порушень ПДР».

На фотознімку, який додано до відзиву, зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце скоєння правопорушення, тощо.

З такого, зокрема вбачається, що автомобіль під керування позивача було зупинено в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», ще до закінчення населеного пункту.

Прилад TruCam LTI 20/20 фіксував саме швидкість автомобіля позивача, що підтверджується наданим суду фотозображенням та відеозаписом.

Відповідно до п.2.4. «а» ПЛР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися, та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У постанові Верховного суду від 25.09.2019 року у справі № 127/19283/17 зазначено наступне: «..Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції - перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документи на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі вимогу працівника поліції пред`явити такі документи...»

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Одеського апеляційного суду в справі № 496/3380/21 від 08.11.2021 року.

Згідно, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи ч. 2 ст. 36 КУпАП, коли особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), інспектор поліції об`єднав дані правопорушення за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, в одну справу та виніс Постанову за правопорушення, санкція статті якого є більш суворішою, а саме за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Разом з тим, з відеозапису події вбачається, що розмова позивача з поліцейськими відбувалася на підвищених тонах, з використанням нецензурної лексики.

Позивачеві під час розгляду справи надавались докази вчиненого ним правопорушення, проте, останній намагався всіляко уникнути адміністративної відповідальності, провокуючи при цьому працівників поліції на конфлікт, а саме ображаючи останніх лексикою

Постанова БАД № 985144 відповідає вимогам визначеним у ст. 283 КУпАП та Наказу МВС №1395 від 07.11.2015.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Оцінюючи вказані докази, суд вважає їх належними, оскільки такі відображені в спірній постанові.

Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

У свою чергу, відповідно до п. 3, 4 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи на ведене, із змісту спірної постанови та досліджених судом письмових доказів слідує, що позивачем допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті більш як на двадцять кілометрів на годину, в населеному пункті, тому суд приходить до переконання про вчинення позивачем порушень за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 в особі представника адвоката РОМАНКА Володимира Рудольфовича до ОСОБА_3 , Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 985144 від 02.04.2024 року та стягнення судових витрат, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційні скарга на рішення, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КУпАП, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2024 року.

Суддя Б. М. Журибіда