Справа № 761/5365/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/5365/23 Суддя (судді) першої інстанції: Волошин В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 11 вересня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанову серії АА № 00003865 від 16 січня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Шевченківський районний суд м. Києва від 11 вересня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за даними фотофіксації сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що перевезення вантажу відбувалось тягачем із використанням напівпричепу контейнеровозу, а тому відповідачем невірно встановлено максимально допустиме навантаження при визначенні підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є керівником юридичної особи ТОВ «Болеко», що підтверджується витягом з ЄДРПОУ (а.с.12).

ТОВ «Болеко» є власником вантажного транспортного засобу марки Man TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 , типу спеціалізований вантажний сідловий тягач, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно з товарно-транспортною накладною від 19.11.2022 №000171 транспортним засобом марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язці з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 перевозив вантаж кукурудзи вагою 28,330 тон, вага брутто склала 44,170 тон (а.с.9).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , використаний при перевезенні товару напівпричіп марки «Humbaur», д.н.з. НОМЕР_3 , є спеціалізованим напівпричепом-платформою, переобладнаним для перевезення контейнерів типу 1А, 1С або доопрацьованого (обрізаного до висоти 2000 мм) контейнеру типу 1А, як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів (зернових культур) універсальний (а.с.11).

16.01.2023 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Каліновською К.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії НОМЕР_5, відповідно до якої 19.11.2022 о 16:18 год., за адресою Н-01, Київ-Знам`янка, км.198+300, Київська область відповідальна особа ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу Man TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 5,647% (2,259 тон), загальна маса 42258,6 кг при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП, внаслідок чого позивача притягнуто до адміністративної і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн (а.с.8 зворот).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідно до п. 22.5 ПДР України, дозволена фактична маса для наведеного вище транспортного засобу становить 44 тони, тому спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільний транспорт», який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси вантажних автомобілів, зокрема:

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон;

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

З наявної в матеріалах справи постанови вбачається, що адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 9, в той же час, спірна постанова містить інформацію щодо результатів зважування транспортного засобу MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням похибки на рівні 42258,6 кг та в ній зазначено про перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,647% (2,259 тон).

Однак, будь-якої інформації щодо застосованого напівпричепу та чи являється/не являється він двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) та який тип кузову (контейнер, змінний) було використано при перевезенні вантажу із використанням спеціалізованого напівпричепу контейнеровоза у спірній постанові не зафіксовано.

Доказів встановлення факту щодо не застосування напівпричепу контейнеровозу із контейнером або змінним кузовом у зв`язці із транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 відповідач не подав ні до суду першої інстанції, ні під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Колегія суддів зазначає про відсутність підстав вважати, що в даному випадку було використано не контейнер або змінний кузов для перевезення вантажу, що передбачає обмеження по максимальній фактичній масі до 44 тони.

При цьому, з поданої позивачем товарно-транспортної накладної від 19.11.2022 №000171 вбачається, що перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язці зі спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом марки «Humbaur», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.9).

Разом з тим, спірна постанова містить інформацію, що кількість вісей зафіксованого транспортного засобу разом із причепом становить 6 (тобто використано трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричеп), що свідчить про наявність підстав для застосування до транспортного засобу позивача обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тон.

Колегія суддів зазначає, що при здійсненні відповідачем розрахунку перевищення вагових параметрів не було враховано обставину щодо типу напівпричепу, який використовувався при перевезенні вантажу, зокрема, спеціалізованого напівпричепа-платформи, переобладнаного для перевезення контейнерів типу 1А, 1С або доопрацьованого (обрізаного до висоти 2000 мм) контейнеру типу 1А, як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів (зернових культур) універсальний, кількість вісей зафіксованого транспортного засобу (використано трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричеп) із урахуванням типу кузову (контейнер/змінний кузов), для якого, відповідно до п.22.5 ПДР, встановлено обмеження фактичної маси 44 тони.

Доказів використання у зв`язці з автомобілем MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 іншого напівпричепу відповідачем до суду не подано.

Вказана обставина не була врахована співробітником Укртрансбезпеки під час складання спірної постанови.

Посилання відповідача на порушення під час перевезення вимог національного та міжнародного законодавства щодо неналежного використання напівпричепу-контейнеровозу не заслуговують на увагу, оскільки спірною постановою позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення інших вимог законодавства.

Встановлення допустимої максимальної маси навантаження на рівні 44 тони застосовуються не лише при перевезенні вантажу у контейнері, а й при використанні змінних кузовів, за умови здійснення перевезення трьохвісним автомобілем (тягачем) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), однак відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не доведено належними та допустимими доказами, що під час фіксування вагових параметрів встановлювалась обставина щодо використання позивачем під час перевезення контейнеру чи змінного кузову.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зокрема, в п.30 Рішенні Європейського Суду з прав людини від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain» пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 272, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківський районний суд м. Києва від 11 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 14 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма