Справа № 160/29263/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 листопада 2024 рокуСправа № 160/29263/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Надія Євгенівна, перевіривши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2023/000050/2 від 18.07.2023 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 залишено позовну заяву без руху та запропоновано позивачу у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши обставини для поновлення строку та докази на підтвердження таких обставин.

08.11.2024 представником позивача через підсистему «Електронний суд» було подано заяву про поновлення процесуального строку. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що він не має у штаті юриста та 14.11.2023 уклав договір про надання правничої допомоги з метою оскарження рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці № UA110150/2023/000054/2 від 31.08.2023 року. 06.02.2024 адвокатом було підготовлено та відправлено до Дніпропетровського окружного суду позовну заяву. У зв`язку зі скрутною фінансовою ситуацією на підприємстві договір про надання правничої допомоги було розірвано. Згодом фінансова ситуація на підприємстві поліпшилась та ним знову було укладено договір правничої допомоги №43 від 16.04.2024 року. Адвокатом було встановлено, що позовна заява, яка подана 06.02.2024 року не була прийнята та розглянута судом у зв`язку з повернення відправлення ТОВ "Нова пошта", тому цей позов подано повторно. Також позивач посилається на те, що військова агресія російської федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами, оскільки майже кожен населений пункт так чи інакше відчув вплив війни.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою та підстав для визнання поважними таких причин, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України предбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний (трьох місячний, у випадку оскарження) строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19.

Суд не визнає належними докази на підтвердження становища позивача щодо неможливості звернутись до суду у встановлений чинним законодавством строк, оскільки позивач надав докази опосередкованого характеру, які не мають необхідного юридичного значення та не відповідають вимогам об`єктивності.

Зокрема, аналогічне питання вже розглядалось Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.07.2024 року у справі №340/2479/24.

Стосовно доводів позивача про повторність звернення до суду суд зазначає наступне.

Суд вважає, що позивачем не було доведено належним чином обставин первинного звернення до суду, оскільки відповідно до відомостей з інформаційної системи "Діловодство спеціалізованого суду" у лютому місяці не зареєстровано позовних заяв від Товариства з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» ().

Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що у відповідному відправленні містився саме позов по цій справі, а не будь-який інший.

Сторона зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2023 року у справі №640/15818/21.

Посилання позивача на запровадження воєнного стану судом також відхиляються, оскільки сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №500/1912/22.

Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно означеного Переліку, Олександрійська міська громада не віднесена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією або до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

В цій справі не лише відсутні жодні докази на підтвердження реального впливу на позивача обставин, зумовлених правовим режимом воєнного стану та підставами, що зумовили його запровадження, натомість наявні докази неодноразових звернень позивача до суду, що свідчить про незначущість для нього відповідних обставин.

Суд вважає, що викладені позивачем обставини не є такими, що можуть виправдати настільки суттєвий пропуск строку звернення до суду.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1, 2статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених підстав суддя визнає неповажними підстави для поновлення строку звернення із цим позовом до суду.

Враховуючи, висновки щодо відсутності поважних причин для поновлення строку звернення до суду, а також наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України, суддя вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 123,169,241-243,248,256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачу.

Копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

У відповідності до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець