Справа № 320/14057/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2024 року № 320/14057/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачем до Київського окружного адміністративного суду подано заяву про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року справа №320/14057/23 у продовж проведених двох пенсійних виплат з дати (23 липня 2024 року) набрання судовим рішенням законної сили;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року справа №320/14057/23 у продовж проведених двох пенсійних виплат з дати (23 липня 2024 року) набрання судовим рішенням законної сили.

Судом перевірено на відповідність вимогам ст. 383 КАС України подану заяву та встановлено, що вона відповідає визначеним вимогам, а тому заява підлягає розгляду судом по суті.

Відповідно до ч.5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Вирішуючи питання щодо суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача у відмові позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на підставі подання Управління державної охорони України від 31 серпня 2022 р. №2/6-2021 (вхідний від 2 вересня 2022 р. №4142/5) з дати виникнення права на призначення, а саме з 22 лютого 2015 р. та проведенню обчислення, перерахунку та виплати основного розміру пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини для призначення цієї пенсії, а саме з 1 березня 2015 р.;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі подання Управління державної охорони України від 31 серпня 2022 р. №2/6-2021 (вхідний від 2 вересня 2022 р. №4142/5) з дати виникнення права на призначення пенсії з наступного дня після звільнення - 22 лютого 2015 р. та провести обчислення, перерахунок і виплату основного розміру пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини для призначення цієї пенсії - 1 березня 2015 р.;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату нарахованих сум пенсії проведених позивачу перерахунків з 1 березня 2015 р. відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, не отриманих позивачу з вини відповідача, які виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 29.12.2022 №28955-27714/A-02/8-2600/22 про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років за поданням УДО України від 31.08.2022 № 2/6-2021 відповідно до ст. 12 Закону №2262-XII із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії пільгового стажу, з урахуванням загальної вислуги - 24 роки на день останнього звільнення з військової служби.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі подання Управління державної охорони України від 31 серпня 2022 р. №2/6-2021 (вхідний від 2 вересня 2022 р. №4142/5) з дати виникнення права на призначення пенсії з наступного дня після звільнення - 22 лютого 2015 р. та провести обчислення, перерахунок і виплату основного розміру пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини для призначення цієї пенсії - 1 березня 2015 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 нарахованих сум пенсії проведених позивачу перерахунків з 1 березня 2015 р. відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, не отриманих позивачу з вини відповідача, які виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Заявник вказує, що рішення суду відповідачем не виконано, виконавчий лист судом не виданий.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Вказаний порядок встановлений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в ч.1 цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 383 КАС України, у заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження.

Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перевірки виконання рішення суду під час примусового виконання в органах державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року по справі №805/1458/17-а та від 27 червня 2019 року по справі №807/220/18.

Тобто, при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України, обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання, або неналежного виконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 січня 2021 року по справі № 640/1364/19.

Таким чином, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст. 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Таким чином, перевірка виконання рішення суду має здійснюватися органом державної виконавчої служби, яким мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №320/14057/23.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення, в тому числі і в примусовому порядку, не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення в примусовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що примусовий порядок виконання рішення ще не завершений, оскільки дії відповідача щодо невиконання рішення мають бути перевірені відповідним органом Державної виконавчої служби, та без надання належної оцінки відповідним органом, суд не може стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними.

Відтак, станом на день подання позивачем клопотання, що розглядається, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату.

З огляду на викладене, заява про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №320/14057/23 є передчасною, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 243, 248, 383 КАС України суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Парненко В.С.