Справа № 240/6146/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/6146/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Дубок С.М. із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у ненарахуванні йому додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку 100 000 грн на місяць за час перебування у відпустці для лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до ІНФОРМАЦІЯ_1 відомість доплати йому додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку 100 000 грн на місяць за час перебування у відпустці для лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наданої Військовою частиною НОМЕР_1 відомості доплатити йому додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку 100 000 грн на місяць за час перебування у відпустці для лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022.

Аргументуючи заявлені до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 1 , військова частина) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 2) позовні вимоги вказав, що у період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022 проходив лікування, через отриману травму у зв`язку з захистом Батьківщини, проте йому безпідставно не нарахована та не виплачена у зазначений період додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168).

Не погоджуючись із такими діями відповідачів представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 02.04.2024 поновлено пропущений строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

18.04.2024 від представника відповідача 2 надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на безпідставність та необґрунтованість. Пояснює, що військова частина, в якій проходив службу позивач у період з 01.01.2022 по 31.07.2022 перебувала на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 та після 01.08.2022 усі функції з нарахування та виплати, до грошового забезпечення та інших виплат, у тому числі за попередні періоди належать до компетенції Військової частини НОМЕР_1 та фінансуються із коштів Командування Сил територіальної оборони Збройних сил України. Зважаючи на що, заявлені вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.08.2022 не відносяться до його компетенції.

25.04.2024 від представника відповідача 1 до суду надійшла до суду заява про залишення позовної заяви без розгляду, у задоволенні якої ухвалою суду від 06.05.2024 відмовлено.

Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вказує наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах України.

За змістом довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтво) №449 від 11.07.2022, яка міститься в матеріалах справи відслідковується, що позивач 10.06.2022 перебуваючи на бойовому посту біля автомобільного мосту населеного пункту Синецький (Луганська область) 2 км на північ в районі броду через р.Борова внаслідок обстрілу позицій противником, отримав поранення. В алкогольному та наркотичному сп`янінні не перебував.

Відповідно до інформації викладеної у виписці із медичної картки стаціонарного хворого №128 від 20.05.2024 позивача евакуйовано до трампункту КНП "МКЛ №4" КМР, де виконано ПХО ран плеча, рентгенографію лівого плеча, кістково-деструктивних змін не виявлено, наявність стороннього предмету. 14.05.2022 для подальшого етапного лікування переведений у ВКМКЦ ЗР. Оглянутий травматологом та госпіталізований у травматологічне відділення для лікування. Операція (15.05.2022) повторна хірургічна обробка рани лівого плечового суглоба, видалення стороннього тіла кулі.

У подальшому позивач евакуйований для подальшого лікування у ВГ Івано-Франківська де проходив стаціонарне лікування у період з 17.05.2022 по 20.05.2022.

23.05.2022 позивач прибув з Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) та на підставі довідки військово-лікарської комісії вих.№17 від 19.05.2022 його звільнено від виконання службових обов`язків строком на 15 діб, у зв`язку із хворобою, про що виданий відповідний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №96 від 23.05.2022.

З 25.06.2022 позивач вибув у відпустку за станом здоров`я терміном з 25.06.2022 по 24.07.2022, про що свідчить наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №120 від 25.06.2022, який наявний в матеріалах справи.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 №3909 від 02.09.2022 поранення пов`язане із захистом Батьківщини, а захворювання позивача із проходженням військової служби.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 позивача виключено із списків особового складу військової частини та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №296 від 22.12.2022 звільнено у відставку відповідно до п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.09.1992.

Позивач вважає, що перебуваючи на лікуванні у період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022 Військова частина НОМЕР_1 безпідставно не нараховувала та не виплачувала йому грошове забезпечення у належному розмірі.

27.02.2024 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом №27/02/24/9, в якому просив надати інформацію про виплачені йому за спірний період суми грошового забезпечення та здійснити доплату належних йому сум за весь період стаціонарного лікування та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення обчисливши таку винагороду у розмірі 100 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

У відповідь на запит листом №1446 від 18.03.2024 Військова частина НОМЕР_1 надала запитувані документи, в тому числі довідку №152 від 12.03.2024, за змістом якої позивачу у липні 2022 року нараховано додаткову винагороду передбачену Постановою №168 з розрахунку 30 000 грн та 70 000 грн та виплачено йому у розмірі 45 119,35 грн.

Таку бездіяльність відповідачів позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постанова №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

У контексті наведеного відслідковується, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 абзацом 8 пункту 10 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 в розмірі 100 000 грн чи 30 000 грн.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 та грошового забезпечення у належному розмірі за період з 23.05.2022 по 06.06.2022 та з 25.06.2022 по 24.07.2022.

Як свідчать матеріали справи, зокрема довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтво) №449 від 11.07.2022 та довідка військово-лікарської комісії від 02.09.2022 позивач 10.06.2022 отримав поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини та проходив стаціонарне лікування. Крім того, у період з 23.05.2022 строком на 15 діб звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою (наказ №96 від 23.05.2022) та з 25.06.2022 по 24.07.2022 вибув у відпустку за станом здоров`я терміном (наказ №120 від 25.06.2022).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 №3909 від 02.09.2022 поранення пов`язане із захистом Батьківщини, а захворювання позивача із проходженням військової служби.

Таким чином, висновки військово-лікарських комісій у вищевказаній довідці свідчать про те, що позивач дійсно проходив лікування у оскаржуваний період, у зв`язку із отриманою травмою під час захисту Батьківщини. Поранення позивача пов`язана із захистом Батьківщини.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд констатує, що обидві необхідні умови, в даному випадку пов`язаність травми із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини (перебування у відпустці за станом здоров`я), у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Отже, як вже зазначалося, відповідно до положень Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, за наявними у матеріалах справи доказами (переліченими вище), позивач проходив стаціонарне лікування з моменту направлення його на оперативне лікування у період з 10.05.2022 (надання першочергової медичної допомоги та евакуйований у ВГ м.Бахмут); з 17.05.2022 по 20.05.2022 (стаціонарне лікування у ВГ Івано-Франківська); з 23.05.2022 строком на 15 днів та з 25.06.2022 по 24.07.2022 ( відпустка за станом здоров`я).

Проаналізувавши викладене, слід відмітити, що період лікування та перебування особи у відпустці за станом здоров`я підлягає врахуванню до періоду протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до положень Постанови №168, з розрахунку 100 000 грн.

У матеріалах справи наявна довідка про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у липні 2022 року, згідно з Постановою №168 з розрахунку 30 000 грн та 70 000 грн, у розмірі 41 119 грн. Тобто вказана додаткова винагорода виплачувалася позивачу не у повному обсязі.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачу підлягає донарахуванню та виплаті додаткова винагорода передбачена Постановою №168 за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022 (із врахуванням виплачених у липні 2022 року).

Крім того, твердження представника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відсутності законних підстав для здійснення доплати позивачу додаткової винагороди у період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022 суд до уваги не приймає, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, та до 01.08.2022, Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні саме у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

У зв`язку із звільненням від сплати судового збору під час розгляду вказаної категорії справ питання про розподіл судових витрат, судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у ненарахуванні ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку 100 000 грн на місяць за час перебування у відпустці для лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до ІНФОРМАЦІЯ_1 відомість доплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку 100 000 грн на місяць за час перебування у відпустці для лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наданої Військовою частиною НОМЕР_1 відомості доплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку 100 000 грн на місяць за час перебування у відпустці для лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 23.05.2022 по 06.06.2022, та з 25.06.2022 по 24.07.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 12 листопада 2024 р.

12.11.24