Справа № 597/425/24
Суддя: Шевчук В. М.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 597/425/24
Провадження № 2-а/597/5/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2024 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

у складі: судді Шевчук В.М.

за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1674331 від 16.03.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, а також просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.03.2024 року о 16 годині 22 хвилини він, рухаючись автодорогою М-19 с.Суховерхів 468 км Чернівецької області автомобілем марки DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівником патрульної поліції, який в подальшому склав відносно нього постанову серії ЕНА №1674331 від 16.03.2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: за те, що він допустив перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті, а саме: рухався зі швидкістю 92 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. Вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до вказаної постанови вимірювання швидкості керованого ним автомобіля здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 серійний номер НОМЕР_2 , який поліцейський при проведенні заміру швидкості руху керованого ним автомобіля тримав у руках, що грубо порушує приписи ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Також вважає, що представником відповідача використано під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким він керував, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер НОМЕР_2 , який не був заявлений до експертного дослідження Держспецзв`язком, який не пройшов відповідного дослідження правильно реалізованого криптографічного алгоритму шифрування відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 щодо забезпечення його конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, а тому його застосування для вимірювання швидкості руху не можна вважати законним, а показники приладу вірними, а також у постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази порушення ним Правил дорожнього руху, про що свідчить пусте поле у графі 7 постанови «До постанови додаються». Відтак вважає, що вищевказана постанова серії ЕНА №1674331 від 16.03.2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП підлягає закриттю.

Від відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначають наступне. Ознайомившись зі змістом та вимогами адміністративного позову категорично не погоджуються з вимогами позивача ОСОБА_1 , вважають їх необгрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. 16.03.2024 року під час несення служби в с.Суховерхів на автомобільній дорозі М-19 468 км Чернівецької області екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС008372 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 92 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 42 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п.12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення про складення адміністративних матеріалів щодо позивача. Також до відзиву в якості доказу було додано DVD диск з відеоматеріалами. А тому, позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, однак від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, якою він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 21.03.2024 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у справі за адміністративним позовом та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, а тому, керуючись положеннями ч.6 ст.162 КАС України, справу слід розглянути за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Судом на підставі ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1674331 від 16.03.2024 року ОСОБА_1 16.03.2024 року о 16 годині 22 хвилини, керуючи автомобілем марки DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , автодорогою М-19 с.Суховерхів 468 км Чернівецької області, рухався зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 20 км/год., швидкість руху вимірювалась TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС008372, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Встановлено, що у тексті пункту 5 постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» не зазначено, що додається фото порушення, відео. Водночас, у пункті 7 «До постанови додаються» відсутня будь-яка інформація про технічний засіб, яким здійснено відео чи фотофіксацію правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

З долученого представником відповідача до відзиву фотознімку з технічного приладу лазерного вимірювача швидкості руху «TruCam» серійний номер ТС008372 неможливо ідентифікувати належний позивачу транспортний засіб ні за кольором, ні за маркою, ні за державним номерним знаком.

З досліджених судом фрагментів відеозаписів, долучених відповідачем до відзиву, вбачається, що ОСОБА_1 16.03.2024 року о 16 годині 22 хвилини, керуючи автомобілем марки DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , автодорогою М-19 с.Суховерхів 468 км Чернівецької області, на вимогу поліцейського зупинився з дотриманням вимог Правил дорожнього руху, чим виконав вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху.

Жодних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, зазначених у постанові серії ЕНА №1674331 від 16.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, суб`єктом владних повноважень, що виніс оскаржувану постанову представником Управління патрульної поліції в Чернівецькій області суду не надано.

V. Оцінка суду

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у ч.1 ст.222 КУпАП, відповідно до якої органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В силу вимог п.12.9 (б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст.31 Закону "Про Національну поліцію" №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

2. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76 ПДР), оскільки вимоги ч.2 ст.40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Також у висновках колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду 758/8181/23 від 24 січня 2024 року зазначається, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Судом встановлено, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу позивача ОСОБА_1 тримався руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25). Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Надані суду відповідачем докази цим критеріям не відповідають.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч.1 ст.122 КУпАП не обґрунтовано належними доказами та вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано відеозапис, на якому зафіксовано рух та зупинку автомобіля марки DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , автодорогою М-19 с.Суховерхів 468 км Чернівецької області, рухався зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 20 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM LTI 20/20, який тримав в руках поліцейський, однак до відзиву відповідачем не додано показника приладу TruCAM LTI 20/20, на якому зафіксовано швидкість руху автомобіля марки DAF модель XF510FT, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З долученого представником відповідача до відзиву фотознімку з технічного приладу лазерного вимірювача швидкості руху «TruCam» серійний номер ТС008372 вбачається, що на ньому зображено одразу декілька автомобілів і незрозуміло, на який з них інспектором поліції було наведено прилад вимірювання швидкості «TruCam». Зображення різних автомобілів є нечітким, розмитим і незрозумілим. Через безумовно погану якість дані транспортні засоби неможливо ідентифікувати ні за кольором, ні за маркою, ні за державним номерним знаком.

Водночас, фотознімок із зображенням автомобілів, не підтверджує обставин, викладених у постанові, оскільки не зрозуміло, за допомогою якого технічного приладу він здійснений.

Таким чином, долучені відповідачем відеозаписи та фотознімок не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Інших доказів належних та достатніх на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, зокрема перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу, суду не надано.

Крім того, у тексті пункту 5 постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» не зазначено, що додається фото порушення, відео. Водночас, у пункті 7 «До постанови додаються» відсутня будь-яка інформація про технічний засіб, яким здійснено відео чи фотофіксацію правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Верховний Суд неодноразово наголошував на імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Окрім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Втім в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу винуватості позивача ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, зокрема те, що відповідачем не виконано процесуального обов`язку як суб`єкта владних повноважень з доказування правомірності свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до переконання, що висновки посадової особи, уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах, і вважає, що вищевказана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопопорушення закриттю.

VI. Щодо розподілу судових витрат

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

На підставі наведеного та керуючись ст.7, ч.2 ст.122, ст.ст.245, 251, 252, 258, 268, 279, 279, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.72-77, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Постанову серії ЕНА №1674331 від 16.03.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340 гривень штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.11.2024 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, , місцезнаходження: м.Чернівці вул.Заводська22.

Суддя В.М.ШЕВЧУК