Справа № 520/1965/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 р. Справа № 520/1965/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 (ухвалене суддею Григоровим Д.В.) по справі № 520/1965/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років, з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2016 пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.07.2023 пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУ МВС України в Харківській області від 04.06.2008 № 218/ос майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за пунктом 64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1994 № 114 (в подальшому - Положення № 114).

Згідно із копією свідоцтва про хворобу № 295 від 01.04.2008, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

05.06.2008 позивачеві призначено пенсію за вислугу років в розмірі 62% грошового забезпечення, відповідно до п. "а" ст. 13 Закону № 2262-ХІІ.

13.11.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та подальшої виплати призначеної йому пенсії за вислугу років, з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви листом ГУ ПФУ в Харківській області від 10.11.2023р. за №2000-0309-8/162115, позивачу, повідомлено, що на день звільнення позивача зі служби в запас (08.06.2008р.), на підставі п.п. "б" п. 64 Положення № 114 вислуга років складає 24 роки 00 місяців 09 днів, відповідно пенсія встановлена у розмірі 62% грошового забезпечення. Також повідомлено, що оскільки позивача звільнено у запас через хворобу на підставі п.п. "б" п. 64 Положення № 114, а не у відставку на підставі на підставі п.п. "б" п. 65 Положення 114 то відсутні підстави для призначення пенсії в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення за наявності 20 років вислуги у разу звільнення у запас.

Позивач не погодився з вищезазначеною відмовою відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, вислуга років позивача складає 24 роки 00 місяців 09 днів, у відповідача наявні правові підстави для нарахування та виплати пенсії позивачу у підвищеному на 5% розмірі, згідно пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (в подальшому - Закон № 2262-XII), урегульовано умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію.

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (в подальшому - Положення № 114).

Пунктом 62 Положення № 114 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно із п.п. "б" п. 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.п. "б" п. 65 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Отже, звільнення зі служби в запас та у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

При цьому, звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня).

Звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби через хворобу за п.п. "б" п. 64 Положення № 114 в запас, вислуга років для призначення пенсії склала 24 роки 00 місяців 09 днів.

Позивачу призначено основний розмір пенсії в розмірі 62%: за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-XII, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ст. 63 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Законом України "Про Національну поліцію" з 01.01.2016 внесено зміни до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме право на розмір пенсії за 20 років вислуги в 55% грошового забезпечення стали мати звільнені зі служби в поліції на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 2 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", підстава звільнення через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, а відповідно до п. 3 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції.

Проте, з 01.01.2016 не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, зміни у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" стосувались підстав призначення пенсії, з огляду на що наведені обставини не є підставою для перерахунку пенсії позивача.

Одночасно суд апеляційної інстанції вважає, що в контексті спірних правовідносин, наведені вище зміни законодавства зворотної сили не мають, та розрахунок розміру пенсії у відсотковому значенні здійснюється за нормами, чинними на момент призначення пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2022 у справі № 540/6069/18-а.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки, позивач звільнений у запас Збройних Сил за п. 64 "б" (через хворобу) 04.06.2008, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я на підставі п. 65 Положення № 114 або на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійним органом правомірно визначено пенсію позивача в розмірі 62% грошового забезпечення та відсутності підстав для її перерахунку в цій частині, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Доводи позивача, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду від 06.04.2022р. у справі № 461/1316/17, від 23.06.2020 у справі № 296/10430/16-а, від 23.03.2020 у справі № 461/1317/17, від 20.09.2019 у справі № 466/1403/17, від 16.02.2021 у справі № 750/10356/16-а, від 26.06.2018 у справі № 461/6561/17, від 11.07.2018 по справі № 461/1145/17, від 06.11.2019 у справі № 461/1704/17, від 26.12.2019 у справі № 727/5246/17, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, та як ці постанови прийняті щодо інших правовідносин, оскільки в них висловлена правова позиція щодо необхідності застосування пенсії в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення особам, які були звільнені з посади після 01.01.2016, відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", а не до 01.01.2016, відповідно до п. 64 Положення № 114.

Згідно із п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача задовольнити та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 по справі № 520/1965/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін