Справа № 520/2360/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 р. Справа № 520/2360/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Семенових Ольги Станіславівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024, по справі № 520/2360/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зменшенні відсоткового показника грошового забезпечення призначенні пенсії в разі втрати годувальника позивачу та у неврахуванні при її обчисленні відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 19.12.2022 перерахунок основного розміру пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 у розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки від 24.12.2020 № ФХ-111278, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_3 із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_3 від 24.12.2020 № ФХ-111278 з 19.12.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_3 від 24.12.2020 № ФХ-111278 з 19.12.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що позовні вимоги стосувались перерахунку основного розміру пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70% грошового забезпечення та незаконності зменшення відсоткового показника грошового забезпечення призначенні пенсії в разі втрати годувальника до 30%, та судом першої інстанції не надана правова оцінка діям пенсійного органу щодо зменшення відсоткового розміру пенсії до 30 %.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_3 , чоловік позивача, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства оборони України.

Згідно зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.11.2022 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як отримувач пенсії по втраті годувальника, призначеної з 19.12.2022 на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII та отримує пенсію у розмірі 30% грошового забезпечення ОСОБА_3 на підставі довідки від 24.12.2020 № ФХ-111278, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із відсотковим розміром нарахованої пенсії від грошового забезпечення, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для перерахунку пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли з приводу визначення відсоткового розміру заробітку годувальника, який має застосовуватись при нарахуванні та виплаті пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 .

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що призначена позивачці пенсія у разі втрати годувальника підлягає перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України № 2262, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначала, що позовні вимоги стосувались перерахунку основного розміру пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 70% грошового забезпечення та незаконності зменшення відсоткового показника грошового забезпечення призначенні пенсії в разі втрати годувальника до 30%.

Натомість, як зазначала позивач, судом першої інстанції не надана правова оцінка діям пенсійного органу щодо зменшення відсоткового розміру пенсії до 30 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в даному випадку апеляційному перегляду підлягає рішення суду в частині відмови в задоволенні позову.

Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Згідно зі ст. 29 Закону України № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до п. «а» ст. 36 Закону України № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачці призначено пенсію відповідно до ст. 36 Закону України № 2262-ХІІ.

Розмір пенсії позивачки на момент її призначення склав 30% суми грошового забезпечення загиблого (померлого) годувальника.

Саме незгода із вказаним відсотковим розміром на рівні 30 % стала підставою для звернення до суду, а відмова суду першої інстанції в цій частині позовних вимог підставою для оскарження рішення суду у апеляційному порядку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що при ухваленні рішення, що оскаржується, судом першої інстанції вказані позовні вимоги ОСОБА_2 фактично не вирішувались, висновків суду з цього приводу не сформовано.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Отже, саме додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

За таких обставин, колегія суддів вказує, що не вирішення судом першої інстанції частини позовних вимог не дає підстав суду апеляційної інстанції здійснювати перегляд справи в цій частині, а є підставою для ухвалення саме додаткового рішення.

Крім того, у ході судового розгляду встановлено, що Харківським окружним адміністративним судом 26.09.2024 ухвалено додаткове рішення у даній справі, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні з 19.02.2022 пенсії по втраті годувальника у розмірі 30% від грошового забезпечення її померлого чоловіка, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 19.12.2022 перерахунок основного розміру пенсії у разі втрати годувальника у розмірі 70% грошового забезпечення її померлого чоловіка, з урахуванням виплачених сум.

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, що були предметом розгляду, сторонами не оскаржується, а вимоги апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні позову є підставою для ухвалення додаткового рішення, колегія суддів, враховуючи приписи ст. 316 КАС України, доходить висновку про залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Семенових Ольги Станіславівни - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 по справі № 520/2360/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов