Справа № 705/4501/24
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/4501/24 Суддя першої інстанції: Гудзенко В.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.,

при секретарі Чорній К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року (прийняте у порядку спрощеного провадження, м. Умань, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ НП в Черкаській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2679069 від 25.07.2024, винесену поліцейським Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області сержантом поліції - Скалієм Володимиром Сергійовичем, про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2024 у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи відеозаписамо підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а окремі неточності щодо зазначення місця вчинення правопорушення не впливають на правомірність спірної постанови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч висновків суду матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, адже на відео відсутній знак, на порушенні якого наполягає відповідач. Крім того, у спірній постанові місцем вчинення правопорушення зазначена вулиця, на який дорожній знак 4.2 взагалі відсутній.

Після усунення визначених в ухвалі від 07.10.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 04.11.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НП в Черкаській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що наявними у матеріалах справи відеозаписами підтверджується вчинення позивачем правопорушення у вигляді невиконання вимог знаку 4.2 - «Рух праворуч», а допущені у постанові окремі недоліки щодо місця вчинення правопорушення не є безумовним свідченням її протиправності.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, поліцейським Уманського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області сержантом поліції Скалієм Володимир Сергійович було 25.07.2024 складено постанову серії ЕНА №2679069 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 22; далі - оскаржувана постанова), якою до ОСОБА_1 за порушення п. 8.4 ПДР застосовано передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що 25.07.2024 о 14:35 автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким керував позивач, за адресою: м. Умань, пров. Телефонний, 2, здійснив маневр повороту ліворуч, не виконавши вимогу дорожнього знаку 4.2 ПДР, чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків.

Із змісту рапортів поліцейського ВР ПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області сержанта поліції Володимира Скалія та інспектора ВР ПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області лейтенанта поліції Романа Штогуна вбачається, що правопорушення позивачем вчинено під час руху по вул. Небесної Сотні в бік площі Соборності, однак зупинено транспортний засіб було лише на пров. Телефонному. Оскільки логістичний пристрій (планшет) знаходився на пров. Телефонному, він автоматично в графу скоєння вказав адресу свого знаходження (а.с. 23-24).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу ст. ст. 7, 9, 122, 245, 247, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4.2, 8.4.г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки вчинене Позивачем правопорушення підтверджується матеріалами справи, а окремі недоліки оскаржуваної постанови не впливають на її зміст.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення, зокрема, вимог дорожніх знаків - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 указаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено ПДР.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пп. «г» п. 8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, до яких відносяться наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

До таких знаків належить, зокрема, знак 4.2 «Рух праворуч».

Отже, невиконання вимог наказового знаку має своїм наслідком притягнення особи до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судовою колегією враховується, що приписи ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається зі змісту відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля IMG_0425 (00:00-00:02) та IMG_0426 (00:57-00:59), що міститься на наявному у матеріалах справи та наданому відповідачем до відзиву на позов оптичному диску (а.с. 25), автомобіль, яким керував позивач, здійснив поворот ліворуч, рухаючись по вул. Небесної Сотні в бік площі Соборності.

У свою чергу, те, що в цьому місці розташований знак 4.2 «Рух праворуч», ОСОБА_1 не заперечував, з приводу обізнаності про розміщення цього знаку надав ствердну відповідь та на пропозицію працівників поліції ознайомитися з ним відмовився, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського 0000021_100115_2539_0005 (07:11-07:15), який міститься на наявному у матеріалах справи та наданому відповідачем до відзиву на позов оптичному диску (а.с. 25).

Викладене, на переконання судової колегії, дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, що у свою чергу доводами апеляційної скарги не спростовується.

За правилами ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Щодо посилання апеляційної скарги на безпідставне зазначення в оскаржуваній постанові відомостей про місце вчинення правопорушення - провулку Телефонному, на якому відсутній знак 4.2, що підтверджується листом Відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради від 30.07.2024 №7/07, судова колегія зазначає таке.

Як було встановлено раніше, із змісту рапортів поліцейського ВР ПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області сержанта поліції Володимира Скалія та інспектора ВР ПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області лейтенанта поліції Романа Штогуна вбачається, що правопорушення позивачем вчинено під час руху по вул. Небесної Сотні в бік площі Соборності, однак зупинено транспортний засіб було лише на пров. Телефонному. Оскільки логістичний пристрій (планшет) знаходився на пров. Телефонному, він автоматично в графу скоєння вказав адресу свого знаходження. При цьому судова колегія звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується безупинне слідування патрульного автомобіля за автомобілем, яким керував позивач, а також те, що після зупинки ОСОБА_1 було роз`яснено підстави зупинки транспортного засобу із посиланням на недотримання вимог знаку 4.2 ПДР.

У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції зазначає, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР, що підтверджується документально, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №826/11623/16 та від 14.08.2018 у справі №826/15341/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що автомобіль марки RENAULT KANGOO, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким керував позивач, здійснив маневр повороту ліворуч, не виконавши вимогу дорожнього знаку 4.2 ПДР, чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові, яка прийнята відповідно до норм чинного законодавства, є законною та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що було правильно встановлено судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді Н.П. Бужак

О.М. Кузьмишина

Повний текст постанови складено та підписано 14 листопада 2024 року.