Справа № 160/18037/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
05.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 20 Регіональної ВЛК (Донецька, Запорізька, Дніпропетровська, Луганська області), ВЛК ВМКЦ Східного регіону (м. Дніпро) військова частина НОМЕР_2 , в якій позивач просить:
- визнати постанову ВЛК ВМКЦ Східного регіону (м. Дніпро) вих. № 2564 від 16.03.2024 та рішення № 1854/4263 від 01.06.2024, 20 Регіональної ВЛК, протиправними;
- скасувати постанову ВЛК ВМКЦ Східного регіону (м. Дніпро) вих. № 2564 від 16.03.2024 та зобов`язати відповідачів провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 , за необхідності призначити стаціонарне обстеження та лікування, та ухвалити висновок, який відповідає Положенню про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 № 402.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що протягом 2022 року проходив стаціонарне лікування в «Інституті отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України», м. Київ, згідно виписки (форма №027/о) з медичних карток стаціонарного хворого №490 від 20.10.2022, №954 від 07.12.2022 та №687 від 12.01.2023 встановлений діагноз: «Хронічний гнійний середній рецедивуючий отит справа, стан після реоперації тимпанопластики I типу по закритому варіанту з трубкою Сільверштейна в правому вусі. Вушний шум. Змішана приглухуватість IV ст. Справа. Змішана векстибулярна дисфункція 2-3 ст.(стійка). 11.04.2023 під час обстеження у відділенні мікрохірургії вуха ОКЛ ім. Мечникова ОСОБА_1 встановлений діагноз: Хронічний правобічний гнійний середній отит, стан після тимпанопластики I типу по закритому варіанту з трубкою Сільверштейна справа. Хронічна правобічна змішана приглухуватість. Рекомендовано направити на повторне оперативне лікування в ДУ Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України. З 10.07.2023 по 17.07.2023 ОСОБА_1 проходив курс стаціонарного лікування ДУ Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України, згідно виписки (форма №027/о) з медичних карток стаціонарного хворого від 17.07.2023 проведено II етап тимпанопластики справа, встановлений тефлоновий протез TORP. Згідно виписки (форма №027/о) з медичних карток стаціонарного хворого від 06.11.2023 №1254 ОСОБА_1 переніс 31.10.2023 чергову операцію вуха, а саме реопарацію, осикулопластику справа, йому встановлений діагноз: Хронічний гнійний середній отит справа, стан після поетапної тимпанопластики справа з осикулопластикою, змішана приглухуватість справа, вушний шум. Вестибулопатія. Також відповідно довідки ВЛК від 06.11.2023 №794 ОСОБА_1 встановлений діагноз: Хронічний гнійний середній отит справа, стан після поетапної тимпанопластики справа з осикулопластикою, змішана приглухуватість справа. Вушний шум. Вестибулопатія. Тобто підтверджений діагноз захворювання, пов`язаного з порушенням функції вестибулярного апарату внутрішнього вуха, яке відповідає за контроль над балансом та координацією рухів.
Не погоджуючись з даними рішеннями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
02.08.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідачем-1 зазначено, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу, а надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Слід додати, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 806/526/16. Відповідач діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що згідно виписки (форма №027/о) з медичних карток стаціонарного хворого від 06.11.2023 №1254 ОСОБА_2 , 31.10.2023 проведено операцію вуха, а саме реопарацію, осикулопластику справа. Також позивачу встановлений діагноз: «Хронічний гнійний середній отит справа, стан після поетапної тимпанопластики справа з осикулопластикою, змішана приглухуватість справа, вушний шум. Вестибулопатія.
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 06.11.2023 №794 старшому сержанту військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Хронічний гнійний середній отит справа, стан після поетапної тимпанопластики справа з осикулопластикою, змішана приглухуватість справа. Вушний шум. Вестибулопатія.
Згідно направлення №1221 від 07.03.2024 старшому сержанту військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України ОСОБА_1 встановлено попередній діагноз «Хронічний гастродуодені, ремісія, без порушення функції. Хронічний правобічний туботимпанальний гнійний середній отит, нестійкої ремісії. Зміцнілі післяопераційні рубці після Трьохетанної правобічної тимпаноптастики по закритому варіанту. Хронічна правобічна змішана приглухуватість при сприйнятті розмовної мови 0,3 м та сприйняттям мова 6 м на ліве вухо. Варикозна хвороба нижніх кінцівок з явищами хронічної венозної недостатності II ступеня з незначним порушенням кровообігу та функції. Хронічний внутрішній геморой І-ІІ ступеню, в стадії ремісії. Дисциркуляторна енцефалопатія І стадії, у вигляді дрібносередковоїневрологічної симитоматики, дефалгічного вестибуло-атактичного синдрому з незначним порушенням функції. Стан після оперативного лікування 31.10.2023 осикулопластики справа. Хронічний гнійний середній рецидивуючий отит справа, стан після реперації тимпанопластики І-то тишу по закритому варіанту з трубкою Сільверштейна на правому вусі. Вушний шум. Змішана приглухуватість IV ст. справа. Змішана вестибулярна дисфункція І-І ст. (стійка) Реоперація (13.10.2022 р.). (12.07.2023 р.) - П-ий етап тимпанопластики справа з тефлоновим протезом TORP. Хронічний гнійний середній отит справа, стан після -го етапа тимпанопластики справа по закритому варіанту. Змішана приглухуватість справа. Стійкий вушний шум. (31.10.2023 р.) - Реоперація, осикулопластика справа. Хронічний гнійний середній отит справа, стан після поетапної тимпанопластики справа з осикулопластикою. Змішана приглухуватість справа. Вушний шум. Вестибулопатія. Хронічний гіперпластичний риносинусит, зі стійким порушенням носового дихання».
Згідно даного направлення старшого сержанта військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України ОСОБА_1 направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до військової служби.
В період з 09.03.2024 по 16.03.2024 ВЛК у ВМКЦ Східного регіону (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) проведений медичний огляд старшого сержанта військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України ОСОБА_1 , за результатом якого винесена постанова, оформлена довідкою військово-лікарської комісії від 16.03.2024 №2564.
Згідно даної довідки проведено медичний огляд ВЛК старшого сержанта військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України ОСОБА_1 ..
Діагноз та постанова про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення контузії, каліцтва: Соматоформна вегетативна дисфункція з цефалгічним, вестибуло-анактичним синдромами. ГЕРХ: неерозивний рефлюкс-езофагіт. Варикозне розширення поверхневих вен обох нижніх кінцівок без порушення кровообігу та функції. Хронічний комбінований геморой II ст. Сечокам`яна хвороба: мікроліти правої нирки без порушення функції. Хронічний правобічний середній отит, лікований оперативно: 13.10.2022 тимпанопластика I типу по закритому варіанту з трубкою Сільверштейна справа. 31.10.2023 - реоперація, осикулопластика справа. Хронічна лівобічна сенсоневральна та правобічна змішана приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 0 метри правим та 5 метрів лівим вухом.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Часткова вторинна адентія. Коефіцієнт жувальної ефективності 44% по Агапову.
Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
На підставі статті 17в, 52г, 43в, 42г, 67г, 49б графи II Розкладу хвороб придатний до військової служби.
Не погоджуючись з даним рішенням, позивач оскаржив постанову ВЛК №2564 до ВЛК в досудовому порядку, та за результатами розгляду скарги отримав рішення 20 Регіональної ВЛК №1854/4263 від 01.06.2024, яким відмовлено у скасуванні оскарженої постанови.
Не погоджуючись з означеними рішеннями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ).
У статті 1 Закону №3543-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону №3543-ХІІ, З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (частина п`ята статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Згідно пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.
Відповідно до пункту 6.6. глави 6 розділу ІІ Положення № 402 військовослужбовці оглядаються ВЛК у закладах охорони здоров`я (установах) за територіальним принципом або за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.
Пунктом 6.8 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями. Огляд вказаними лікарями військовослужбовців, направлених на ВЛК для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або у звільненні від виконання службових обов`язків, проводиться за медичними показаннями. Військовослужбовцям, які проходять медичний огляд у зв`язку з продовженням контракту, обов`язково виконуються дослідження крові на антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HBsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV).
Відповідно до пункту 6.9 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
Згідно пункту 6.10 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Пунктом 6.8 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що у разі коли ВЛК після амбулаторного обстеження не може прийняти остаточної постанови, вона направляє військовослужбовця на стаціонарне обстеження у заклад охорони здоров`я (установу) з подальшим оглядом його госпітальною ВЛК.
Відповідно до пункту «а» ст.34 Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, до Розкладу хвороб віднесено односторонній або двосторонній середній отит з поліпами, грануляціями в барабанній порожнині, з виділенням гною, карієсом кістки, супроводжуваний хронічними захворюваннями носа або біляносових пазух зі стійким порушенням носового дихання. Непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
Щодо порушень процедури, суд зазначає наступне.
Позивач наголошуючи про допущення відповідачем-1 вказаних порушень, посилається на ст.36 додатку 22 Наказу №402.
Суд зазначає, що додаток 22 Наказу №402 стосувався хвороб, станів та фізичних вад, що визначає ступінь придатності до льотної роботи та льотного навчання у Збройних Силах України та виключений на підставі Наказу Міністерства оборони № 602 від 20.11.2017.
При цьому, статтею 36 додатку 2 Наказу №402 дійсно визначено, що захворювання, що відносяться до цієї статті, потребують обов`язкового інструментального обстеження-аудіометрії у повному обсязі, до якої входить: тональна порогова аудіометрія, мовна аудіометрія, камертональні проби, акуметрія (дослідження сприйняття живої мови). При асиметричних порушеннях слуху дослідження проводиться з маскуванням вуха, яке чує краще. Бажано враховувати також дані надпорогових тестів і проводити вимірювання інтенсивності і характеристик суб`єктивного вушного шуму. У разі неможливості проведення аудіометрії у повному обсязі, проводиться тест тональної порогової аудіометрії.
Суд звертає увагу на те, що позивачем зазначено положення статті 36 додатку 2 Наказу №402 в редакції станом на 04.05.2024, тобто на момент звернення з адміністративним позовом до суду.
Водночас, військово-лікарська комісія позивачем пройдена в період з 09.03.2024 по 16.03.2024 за результатом якого винесена постанова, оформлена довідкою військово-лікарської комісії від 16.03.2024 №2564.
Тобто на момент виникнення спірних правовідносин діяла інша редакція Наказу № 402, стаття 36 додатку 2 якого викладена в наступній редакції:
«Стійка повна глухота на обидва вуха, глухонімота, тяжкі втрати слуху з порушеннями в центральних відділах слухової системи, вестибулярними порушеннями, екстраауральними проявами (порушеннями з боку серцево-судинної та центральної нервової систем) повинні бути підтверджені спеціалізованими закладами охорони здоров`я (установами) з використанням інструментальних методів обстеження.
Діагноз і ступінь ураження встановлюються за допомогою інструментального обстеження. Показники шепітної та розмовної мови застосовуються як орієнтири для відбору пацієнтів до подальшого обстеження. Під час обстеження методом суб`єктивної аудіометрії беруться до уваги не лише дані тональної порогової аудіометрії, але і обов`язково мовної аудіометрії, надпорогових тестів, орієнтовного вимірювання суб`єктивного вушного шуму.
Прогресуюча сенсоневральна приглухуватість визначається у випадку, коли реєструється погіршення слухової функції порівняно з попередніми дослідженнями. За потреби діагноз підтверджується у спеціалізованому закладі охорони здоров`я за допомогою інструментальних обстежень, у тому числі об`єктивних методів обстеження слухового аналізатора.
Бажане використання об`єктивних методів обстеження (імпедансна аудіометрія, отоакустична емісія, слухові викликані потенціали), а також оцінка екстраауральних проявів (порушень з боку серцево-судинної та центральної нервової систем). У тяжких випадках врахування даних інструментального обстеження є обов`язковим.
Тяжке і глибоке (3-4 ступеня) порушення слухової функції за Міжнародною класифікацією - порушення слуху на частотах 0,5-4 кГц понад 50 дБ, тяжка стабільна (не прогресуюча) приглухуватість - порушення слуху на частотах 0,5-4 кГц 45-60 дБ. При акубаротравмі порушення слуху на тональній аудіометричній кривій мають різко низхідний, обривчастий характер в області високих частот, тому у випадку акубаротравми беруться до уваги три частоти 1,2 і 4 кГц, або чотири включно з 6 кГц.
Для визначення порушень слуху потрібні, крім звичайного дослідження шепітною мовою, камертонами, повторні спеціальні дослідження.
При зниженні слуху, що визначає зміну ступеня придатності до військової служби зазначені дослідження проводяться багаторазово (не менше трьох разів) за період обстеження. У складних для діагностики випадках бажано використовувати методи об`єктивного визначення глухоти.
Військовослужбовці зі зниженим слухом призначаються на посади і роботу з урахуванням цього недоліку.
Під час індивідуальної оцінки придатності до військової служби, служби за контрактом враховуються конкретні умови служби військовослужбовця, характеристика командування та дані інструментального обстеження. За потреби, у робочих умовах для орієнтовної оцінки може застосовуватися функціональне дослідження слуху шляхом перевірки чутливості через навушники з використанням електроакустичних засобів зв`язку (телефони, радіозв`язок).
Після операцій, що поліпшують слух, щодо оглянутих за графами II-III Розкладу хвороб в окремих випадках за статтею 37 приймається постанова про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою. Після реалізації відпустки придатність осіб до військової служби визначається залежно від результатів лікування за пунктами «а», «б» або «в» статті 36».
Таким чином, зазначене позивачем положення Наказу № 402, як підстава позову щодо порушення процедури проходження військово-лікарської комісії, не відповідає редакції Наказу № 402, які діяли під час виникнення спірних правовідносин.
Таким чином, суд констатує, що на час виникнення спірних правовідносин в нормах чинного законодавства не існувало прямої вказівки про проведення, під час проходження медичного обстеження військовослужбовцями із захворюваннями, визначеними медичними документами позивача, інструментального обстеження-аудіометрії у повному обсязі.
Таким чином суд доходитьвисновку про відстуність процесуальних порушень під час проведення військово-лікарської комісії позивача.
Натомість, в редакції статті 36 додатку 2 Наказу № 402, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, вказано інші захворювання та діагнози.
З приводу цього, а також з приводу тверджень позивача щодо того, що у зв`язку з встановленими діагнозами «Варикозне розширення поверхневих вен обох нижніх кінцівок без порушення кровообігу та функції», «Хронічний комбінований геморой II стадії» позивач мав бути визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, суд зазначає про таке.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 року справі №810/5009/18 дійшов висновку, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.
Враховуючи наведене, за умови відсутності в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин прямої вказівки про метод проведення медичного огляду суд доходить висновку про те, що позивач фактично обґрунтовує позовну заяву незгодою із повнотою дослідження ВЛК, діагнозу та всіх медичних показників.
За таких умов суд вертає увагу, що до повноважень суду не належить надання оцінки медичним показанням позивача на предмет того, чи підлягав позивач медичному огляду за допомогою інструментального обстеження, а також щодо того, в яких підрозділах належить проходити військову службу особами з відповідними діагнозами.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, проаналізувавши чинне законодавство України, з урахуванням висновків Верховного суду та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до 20 Регіональної ВЛК (Донецька, Запорізька, Дніпропетровська, Луганська області), ВЛК ВМКЦ Східного регіону (м. Дніпро) військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування постанови, рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 02.10.2024.

Суддя О.В. Царікова