Справа № 420/21915/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21915/21

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Савіна Сергія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невнесення змін до Переліку вкладників та незатвердження змін до Загального реєстру вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом, за рахунок Фонду, на підставі укладеного ним договору від 20.01.2015 № 990413520 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014;

- зобов`язати внести зміни до Переліку вкладників та затвердити зміни до Загального реєстру вкладників ПАТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом на підставі договору від 20.01.2015 № 990413520 за рахунок Фонду щодо нього - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» він є вкладником банку і на нього поширюються гарантії, передбачені статтею 26 даного Закону.

Водночас, як пояснює позивач, у зв`язку з протиправними діями Фонду, він не був включений до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що позбавило його можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2024, яке прийнято за результатами розгляду справи в порядку загального провадження у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмова в задоволення позову, побудована судом першої інстанції на підставі таких фактичних обставин справи та нормативних актах.

Суд, проаналізувавши Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), дійшов висновку, що Фонд гарантування вкладів виплачує гарантовану суму вкладу вкладникам банку за двох умов, а саме:

після отримання від Уповноваженої особи Фонду, Переліку (реєстру) вкладників банку або додаткової інформації щодо вкладника банку;

після включення Фондом гарантування такого вкладника банку до Загального реєстру вкладників банку.

Водночас, як встановив суд, Уповноважена особа Фонду не включила ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) вкладників банку, через визнання його договору банківського вкладу нікчемним.

Зокрема, суд першої інстанції встановив, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» не включила ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) вкладників банку через визнання його договору від 20.01.2015 № 990413520 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 договорів банківського вкладу нікчемним.

Нікчемність договору від 20.01.2015 № 990413520 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 була встановлена судовим рішенням у справі 815/3514/15, яке набрало законної сили 31.05. 2017.

За таких встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності Фонду гарантування вкладів щодо невнесення змін до Переліку вкладників та не затвердження змін до Загального реєстру вкладників ПАТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду щодо ОСОБА_1 на підставі договору від 20.01.2015 №990413520 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014.

До того ж, суд заявив, що позовні вимоги, які є предметом даного судового розгляду є передчасними, оскільки включення даних позивача до Загального реєстру вкладників банку для виплати йому гарантованої суми вкладу, відбувається лише після надання Уповноваженою особою Фонду до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнень до переліку вкладників банку.

Наведена процедура, на переконання суду, відповідає порядку та способу виплати гарантованої суми за вкладом, що встановлені статтями 26, 27 Закону №4452-VI, а відтак дотримання даної процедури відповідачем не може бути визнано судом як його протиправні дії .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Адвокат Савін С.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 та вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У доводах апеляції адвокат покликаючись на частину 3 статті 38 Закону №4452-VI, яка визначає, що правочини ( у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемним стверджує що зі змісту даної норми випливає, що вона поширює свою дію на випадки, коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір, на підставі якого у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку або умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору.

Водночас, як наголошує представник, його довіритель, укладаючи договір банківського вкладу від 20.01.2015 №990413520 не отримав жодних переваг від ПАТ «ІМЕКСБАНК», позаяк банк не здійснив жодного платежу на користь позивача.

Таким чином, на думку скаржника, можна дійти до висновку про те, що пункт 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI не поширює свою дію на договір, укладений між позивачем та ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Далі, адвокат Савін С.О. приділив увагу правової процедурі визнання правочинів нікчемними, заявляючи про те, що Законом №4452-VI не передбачено такі дії Фонду як блокування витрат коштів з договорами, нікчемність яких може бути встановлена в майбутньому, при формуванні списків вкладників, які мають право відшкодування коштів за рахунок Фонду. При цьому скаржник покликається на пункти 49-52 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі №826/11920/15.

Звертає увагу адвокат також на те, що беззаперечним доказом того, що позивач має право на отримання суми гарантованого відшкодування є його заява на видачу готівки №228571 від 05.05.2015 та виписка з його особового рахунку від 08.05.2015 про виплату, останньому, відсотків за депозитним договором в розмірі 122,37 грн, чим Фонд підтвердив та визнав право позивача на отримання гарантованої суми.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

20.01.2015 між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 , як особою, що оформила вклад на користь ОСОБА_1 , було укладено договір №990413520 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.201

Відповідно до договору № 990413520 від 20.01.2015 сума вкладу склала 10 000 доларів США. строком до 23.04.2015.

26.01.2015 Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27.01.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» - ОСОБА_3 ..

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015 строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», виконавчою дирекцією Фонду, прийнято рішення від 27.05.2015 №105 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

За вказаним рішенням було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк».

Листом від 24.09.2021 №57-035-13179/21 Фонд повідомив ОСОБА_1 про відсутність стосовно нього інформації про вклади у загальному Реєстрі вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів, за вкладами, за рахунок Фонду.

Додатково повідомлено, що за інформацією наданою Уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ІМЕКСБАНК», гарантована сума відшкодування за вкладами вкладника ОСОБА_1 була виплачена 15.05.2015 під час дії тимчасової адміністрації.

Далі, із матеріалів справи випливає, що Уповноваженою особою Фонду ОСОБА_1 не було включено до Переліку (реєстру) вкладників банку через визнання його договорів банківського вкладу нікчемними.

За таких обставин, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо повідомлення про нікчемність договору від 20.01.2015 № 990413520 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014;

- зобов`язати надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі названого вище договору;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його до загального реєстру вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/3514/15 від 25.08.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 вказане рішення скасовано та прийняте нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» надати Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду на підставі договору від 20.01.2015 № 990413520 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014.

Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.05.2017 постанова апеляційного суду була скасована, а рішення суду першої інстанції було залишено в силі.

Суд касаційної інстанції встановив, що правочин, що був вчинений 20.01.2015, складався з перерахування з банківського рахунку гр. ОСОБА_2 у філії ПАТ «ІМЕКСБАНК» на рахунок ОСОБА_1 в тій же філії банку 10 000 доларів США, який був відкритий того ж дня саме ОСОБА_2 .

На переконання суду касаційної інстанції, вказана вище операція не передбачала фактичного переміщення (видачу/виплату або перерахування) «реальних» коштів та здійснювались виключно за рахунок внутрішньобанківських проводок шляхом оформлення меморіального ордеру № 20835 від 20.01.2015.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та правова оцінка суду апеляційної інстанції доводів учасників справи та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2, статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

У пункті 4 частині 2 статті 4 Закону №4452-VI, вказано, що Фонд здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.08.2019 у справі № 498/496/17 висловила правовий висновок, що Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

За приписами пункту 3 частини1 статті 2 Закону №4452-VI, вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник це фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (пункт 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI).

Уповноважена особа Фонду працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI).

Відповідно до пунктів 2-4 частини 3 статті 12 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду.

До повноважень виконавчої дирекції Фонду у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку належить затвердження ліквідаційного балансу та звіту уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури (пункт 15 частини 5 статті 12 Закону №4452-VI).

Частиною 1 статті 26 Закону №4452-VI визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Приписами частини 1 статті 27 Закону №4452 передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр (Загальний) відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Системне тлумачення наведених норм свідчить про те, що Фонд гарантування вкладів виплачує гарантовану суму вкладу вкладникам банку за двох умов, а саме:

після отримання від Уповноваженої особи Фонду Переліку (реєстру) вкладників банку або додаткової інформації щодо вкладника банку;

після включення Фондом гарантування такого вкладника банку до Загального реєстру вкладників банку.

Слід погодитися з висновками суду першої інстанції, що заявлені ОСОБА_1 , в цьому позові, вимоги є передчасними, оскільки включення його даних до Загального реєстру вкладників банку для виплати йому гарантованої суми вкладу, відбувається лише після виконання Уповноваженою особою Фонду дій з приводу надання до Фонду таких доповнень до переліку вкладників банку, що відповідає порядку та способу виплати гарантованої суми за вкладом, встановлених статтями 26 та 27 Закону №4452-VI.

Отже, як правильно зауважив суд, дотримання зазначеного порядку Фондом не може бути визнано судом протиправним, оскільки відповідні дії, вчинені у законодавче встановлений спосіб.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів установила, що адвокат Савін С.О., намагається переконати суд про те, що договір, укладений ОСОБА_1 з ПАТ «ІМЕКСБАНК» від 20.01.2015 №990413520 про приєднання до публічного договору №1 не можна віднести до нікчемних, оскільки це суперечить частини 3 статті 38 Закону №4452-VI, яка визначає підстави для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону №4452-VI 3 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна

банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Скаржник наголошує, що жодна із підстав, яка перелічена вище, не може бути застосована до його довірителя для визнання договору від 20.01.2015 №990413520 про приєднання до публічного договору №1 нікчемним.

Спростовуючи доводи Уповноваженої особи Фонду, що в даному спірному випадку банк уклав кредитний договір, умови якого передбачають надання клієнтам переваг, адвокат Савін С.О. вказує, що його довіритель не отримав жодних переваг від ПАТ «ІМЕКСБАНК», адже банк не здійснив жодного платежу на користь ОСОБА_1 ..

Аналізуючи наведені доводи, суд апеляційної інстанції наголошує на такому.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно вимог частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участі ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з правовим висновком, що міститься в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 №753/11000/14-ц, преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Суд касаційної інстанції зазначив, що у випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Преюдиціальність дає певний привілей стороні у справі не доказувати знову вже встановлені судом обставини (юридичні факти). Разом з тим, інша сторона повинна мати можливість заперечувати такі преюдиційні обставини (юридичні факти) з посиланням на належні та допустимі докази, а суд зобов`язаний навести мотиви відхилення або визнання цих заперечень.

Досліджуючи заперечення скаржника про відсутність правових підстав вважати нікчемним договір, укладений ОСОБА_1 з ПАТ «ІМЕКСБАНК» від 20.01.2015 №990413520 про приєднання до публічного договору №1, колегія суддів установила, що з боку позивача, не представлені належні та допустимі докази на підтвердження цього факту.

Як вважає суд апеляційної інстанції, скаржник надає іншу правову оцінку фактам, які були встановлені згаданими вище судовими рішеннями при розгляді іншої справи.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених в основу апеляції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Позаяк, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Савіна Сергія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльність протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 11.11.2024.