Справа № 160/23640/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 листопада 2024 р.Справа № 160/23640/24
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської міської ради Департаменту житлового господарства (вул.Воскресенська, 16, м.Дніпро, 49000, ), про зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

30 серпня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги: зобов`язати відповідача видати дублікат свідоцтва на право власності на житло за адресом: АДРЕСА_2 , без згоди інших співвласників.

Суд постановив ухвалу від 11.09.2024 р. про відкриття провадження у справі.

Відзив на позовну заяву не надійшов, хоча відповідач отримав ухвалу від 11.09.2024 р. про відкриття провадження у справі 13.09.2024 р., що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Дослідивши матеріали справи після відкриття провадження у справі, перевіривши доводи позовної заяви, суд виходить із такого.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. (така правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.11.2021 у справі №175/1571/15, від 27.03.2019 у справі №638/14011/16-ц, від 19.06.2019 у справі №826/5806/17, від 13.03.2019 у справі №202/30/17).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Позов обґрунтовано тим, що у травні 2023 року помер брат позивачки, ОСОБА_2 , також у травні 2023 року померла ОСОБА_3 18 листопада 2023 року за заявою позивачки нотаріус відкрив спадкову справу. На запит нотаріуса від БТІ отримано інформацію, що станом на 31.12.2012 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з відомостями інвентаризаційної справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1998 р. мали на праві спільної сумісної власності житло за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 29.05.2024 р. нотаріус звернувся із запитом про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1998 р. за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідь на запит нотаріуса про видачу дубліката свідоцтва про право власності Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради надав відповідь від 06.06.2024 р., що відсутні підстави для надання дублікату свідоцтва, оскільки звертатись за видачою такого дублікату мають право власники, проте таких звернень від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надходило.

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача видати дублікат свідоцтва на право власності на житло за адресом: АДРЕСА_2 , без згоди інших співвласників, вказуючи, що відмова видати дублікат свідоцтва порушує його права, як спадкоємця.

Суд встановив, що у травні 2023 року помер брат позивачки, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.01.2016 р.

У травні 2023 року померла ОСОБА_3 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 24.06.2023 р.

Відповідно до листа від 22.01.2024 р. № 699 КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації», адресованого приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу, станом на 31.12.2012 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з відомостями інвентаризаційної справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1998 р. мали на праві спільної сумісної власності житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з листом від 06.06.20234 р. № 3/12-2963 Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, адресованим приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу, відсутні підстави для надання дублікату свідоцтва, оскільки звертатись за видачою такого дублікату мають право власники, проте таких звернень від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надходило.

Суд встановив, що у справі є дані про належність житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише станом на 31.12.2012 р., що зазначено у листі від 22.01.2024 р. № 699 КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації».

Даних про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 станом на травень 2023 р., тобто на час смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає.

Отже, вирішенню питання про наявність підстав для видачі дубліката свідоцтва про право власності має передувати встановлення обставин, чи належало майно померлому спадкодавцю на час смерті, що потребує встановлення судом фактів щодо наявності права цивільного, а саме права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, враховуючи той факт, що позивачка звернулась за захистом своїх прав спадкоємця, процедура реалізації відповідачем його владних повноважень не оскаржується, а до предмету доказування у цій справі належить встановлення факту належності чи неналежності права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житло за адресою: АДРЕСА_2 станом на травень 2023 р., тобто на час їх смерті, суд дійшов висновку, що ця справа не може бути розглянута адміністративним судом та її належить розглядати у порядку Цивільного процесуального кодексу України загальним судом за правилами територіальної юрисдикції (підсудності), визначеними § 3 Цивільного процесуального кодексу України.

За вказаних обставин суд доходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст. 238, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської міської ради Департаменту житлового господарства (вул.Воскресенська, 16, м.Дніпро, 49000, ), про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.В. Савченко