Справа № 320/11140/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про витребування доказів

08 листопада 2024 року № 320/11140/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Позивач, Приватне підприємство "Будпостач" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці від 11 січня 2024 року №UA902080/2024/000003/2 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватним підприємством «Будпостач» для митного оформлення імпортованого товару надано митниці основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту. Проте відповідачем протиправно визначено митну вартість імпортованих ПП «Будпостач» товарів вироби з кераміки, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, в результаті чого було збільшено митні платежі на суму 181859,76 грн. та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що в наявних у митниці документах, які надавались декларантом на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, відсутні всі відомості щодо фактично сплаченої ціни товарів, та що підтверджують числові значення всіх обов`язкових складових митної вартості товарів, повноту їх додавання до ціни товару, тим самим декларантом заявлено митниці неповні відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення. Декларантом не усунуто наявні обставини, які унеможливлюють визначення митної вартості за основним методом. Відтак, відомості, що містяться в наданих декларантом документах є необ`єктивними, не підтверджені належним чином документально, чим порушено вимоги частини 2 статті 52, частини 21 статті 58 та частини 2 статті 52 Митного кодексу України. Декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на обґрунтування митної вартості, вказаної у митній декларації № 24UA78U1 було подано, крім іншого, контракт № 1127 від 06.11.2018 на придбання у компанії LILING RUIXIANG CERAMICS INDUSTRIAL CO., LTD, (Китай) товару на загальну суму 5000000 дол. США.

Згідно п. 3.2 контракту, оплата за товар проводиться відповідно до наступних способів, які визначаються в Інвойсі та/або Проформі-Інвойсі на кожну поставку окремо:

а) шляхом передоплати на рахунок продавця на суму часткової поставки згідно контракту, яка зазначена в в Інвойсі та/або Проформі-Інвойсі продавця; або

б) шляхом відкриття безвідкличного документарного акредитиву на суму часткових поставопоставки по контракту у відповідності до Проформи/Інвойсу та/або інвойсом продавця;

або

в) шляхом відстроченого платежу в строки, вказані у відповідній Проформі-Інвойсі продавця.

Крім того, позивачем було надано Інвойс № RXS197-1&RXS178 від 12.09.2023 на загальну суму 54500,16 дол. США

Відповідно до умов, визначених в Інвойсі, вказано умови поставки - 100% передоплата.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи суд дійшов висновку про необхідність витребування у позивача та відповідача додаткових доказів по справі.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 80, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Запропонувати позивачу надати суду письмові пояснення з наданням відповідних доказів: чи сплачено було (у тому числі на даний час) позивачем вартість товару за артикулами: VT-C-20360W; VT-C-177210W; VT-C-10360W; VT-C-72270; VT-C-178210W; VT-C-20360; VT-C-10360; VT-C-231330 (згідно Інвойса № RXS197-1&RXS178 від 12.09.2023), а також надати суду належним чином засвідчену копію експортної декларації відправника.

2. Зобов`язати Черкаську митницю надати суду:

- належним чином засвідчену копію митної декларації від 01.09.2023 № UA902080/2023/802253.

- належним чином оформлений розрахунок митної вартості товару, визначеної митним органом за оскаржуваним рішенням, вказавши складові, враховані митним органом при обрахунку, та зазначивши вартість якого саме товару, вказаного в інвойсі від 12.09.2023 № RXS197-1&RXS178 не було визнано митним органом.

3. Витребувані судом докази, скріплені електронним цифровим підписом, надіслати на електронну адресу суду: або направити за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26а, 4 поверх протягом семи днів з моменту отримання копії даної ухвали.

4. Копію ухвали направити учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Діска А.Б.