Справа № 160/16535/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
26.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відповідно додатку № 5 до наказу Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, де вказати, що травма отримана 16.07.2023 під час захисту Батьківщини.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що 16.07.2023 під час виконання безпосередніх заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовох агресією проти України, перебуваючи поблизу села Васюківка Донецької області, потрапивши під ворожий обстріл позивач, з метою збереження життя, впав в каналізаційний колектор, який був скритий за високою травою, внаслідок чого травмував спину та не міг рухатися далі. Після закінчення обстрілу позивач за допомогою інших військових зміг повернутися до взводного опорного пункту, де доповів про отриману травму, однак евакуації не відбулося в цілях безпеки. В подальшому фізичний стан відповідача почав погіршуватися, внаслідок чого позивач був направлений на стаціонарне лікування та медичний огляд військово-лікарською комісією. Після цього позивач звернувся до відповідача з рапортом про видачу довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), який на момент звернення до суду не розглянутий відповідачем. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
01.07.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 17.08.2024 №6061 позивач в період з 25.05.2023 по 29.07.2023, з 24.08.2023 по 30.09.2023 з 23.12.2023 по 07.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Відповідачем зазначено, що предметом спору у даній справі є питання правомірності бездіяльності відповідача щодо ненадання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивачу згідно додатку 5 наказу МО України «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 № 402. При цьому, матеріали справи не містять доказів отримання позивачем травми в районі ведення бойових дій, крім слів позивача про отриману травму 16.07.2023 року. Також відповідач відповіддю від 12 квітня 2024 року № 5965 повідомив, що позивач по облікових документах медичної служби військової частини НОМЕР_2 , як поранений не облікований, довідка про обставини травми не видавалася. Крім того відповідачем зазначено, що станом на момент проведення ВЛК, у військової частини НОМЕР_2 були відсутні підстави для видачі позивачу довідки про обставини травми, з огляду на наступне. Так, відповідно до витягу з журналу бойових дій мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 за 16 липня 2023 року №55/ДСК/ОКП, втрат своїх військ не було. Відповідно до витягу з журналу бойових дій мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 за 17 липня 2023 року №55/ДСК/ОКП, втрат своїх військ не було. Тобто, у вищеописаних документах відсутня будь-яка інформація та записи щодо отримання позивачем травмування 16.07.2023 року. Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.08.2023 року №6209 «Про виплату додаткової винагороди за липень 2023 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 » позивачу виплачено додаткову винагороду за період з 01 липня до 31 липня 2023 року в розмірі 100000,00 грн пропорційно за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за 29 днів згідно з розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, тобто Позивач виконував бойові завдання всі 29 днів, а в позовній заяві стверджує, що не мав змоги рухатись далі оскільки травмував спину.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 16.07.2023 під час виконання безпосередніх звходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовох агресією проти України, перебуваючи поблизу села Васюківка Донецької області, потрапивши під ворожій обстріл позивач, з метою збереження життя впав в каналізаційний колектор, який був скритий за високою травою, внаслідок чого травмував спину та не міг рухатися далі. Після закінчення обстрілу позивач за допомогою інших військових зміг повернутися до взводного опорного пункту, де доповів про отриману травму, однак евакуації не відбулося в цілях безпеки. В подальшому фізичний стан відповідача почав погіршуватися, внаслідок чого позивач був направлений на стаціонарне лікування та медичний огляд військово-лікарською комісією. Після цього позивач звернувся до відповідача з рапортом про видачу довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), який на момент звернення до суду не розглянутий відповідачем.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 20.05.2023 по 11.01.2024 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 .
З медичної картки №5858 солдат Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 о 18 годині 30 хвилин 30.07.2023 прибув до медичного підрозділу Військової частини НОМЕР_2 на санітарному авто зі скаргами на виразний біль в попереку та був оглянутий лікарями о 19:50 30.07.2023, стан оцінений як задовільний. Після встановлення попереднього діагнозу «Передня климовидна деформація тіла хребта L1. Вертеброгена-люмбалгія з больовим та м`язово-тонічним синдромом». Після цього позивача було евакуйовано на інший етап.
Згідно виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №3556 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 31.07.2023 по 08.08.2023 з діагнозом хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт, стадія загострення з вираженим больовим, м`язово-тонічним синдромами. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта ускладнений грижею міжхребцевого диску у сегменті LS-51. Викривлення носової перегородки без порушення носового дихання.
Довідкою військово-лікарської комісії №1659 від 04.08.2023 солдату Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлено стан після загострення хронічного дискогенного попереково-крижового радикуліту з м`язово-тонічним та больовими синдромами, що пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно довідки №08/340 від 23.08.2023 позивач знаходився під наглядом шпиталю з 08.08.2023 з діагнозом: Остеохондроз поперекового відділу хребта, ускладнений спондилоартрозом клинополібною деформацією тіла L1, килою МХД LS-S1, протрузією диску LS-S1 з м`язово-тонічним синдромом, больовим синдромом, лівобічною радикулопатією.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №820 молодшому сержанту Військової частини НОМЕР_2 позивачу встановлено обмежену придатність до військової служби.
Відповідно до виписки №8125 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого позивачу проведено операції з двобічної декомпресивної інтерлямінектомії L5-S1 03.11.2023.
20.03.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом від 13.03.2024 про надання довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), який залишено відповідачем без вирішення.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232 (далі - Закон №2232).
Статтею 1 Закону №2232 регламентовано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232).
Згідно із частиною 6 статті 2 Закону №2232 одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232).
Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543 визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548 (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Так, за нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція №124), рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735 затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (далі - Інструкція №735), яка визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (надалі по тексту також - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (надалі по тексту також - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
Відповідно до пункту 2 розділу 2 Інструкції №735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону (пункт 6 глави 1 Інструкції №735).
Приписами пункту 5 глави 3 Інструкції №735 передбачено, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини (пункт 7 глави 3 Інструкції №735).
Попри вказане, у спірному випадку, слід звернутися до вимог пункту 3.1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, за змістом якого документообіг у військовій частині (установі), їх підрозділах це проходження документів із моменту їх створення або одержання до завершення виконання або відправлення.
Згідно підпунктів 3.11.1. і 3.11.4. пункту 3.11. Інструкції №124 контроль за виконанням документів здійснюється з метою забезпечення своєчасного та належного їх виконання та підвищення персональної відповідальності кожної посадової особи за доручену справу.
Строк виконання документа може встановлюватися в нормативно-правовому акті, розпорядчому документі або резолюції командування (керівництва). Строки виконання документів визначаються в календарних днях, починаючи з дати його реєстрації (підпису командування (керівництва).
Якщо останній день строку виконання документа припадає на неробочий день, то останнім днем строку виконання документа вважається перший день після неробочого дня.
Як передбачено підпунктом 3.11.5. пункту 3.11 Інструкції №124 строки можуть бути типовими або індивідуальними. Типові строки виконання документів установлюються законодавством. Строки виконання основних документів наведено в додатку 44 до цієї Інструкції. Індивідуальні строки встановлюються командуванням (керівництвом) військової частини (установи). Кінцевий строк виконання, як правило, зазначається в тексті документа або резолюції.
Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (підпункт 3.11.6. пункту 3.11. Інструкції №124).
У додатку 44 до цієї Інструкції відсутній строк виконання (розгляду) рапорту військовослужбовця про видачу довідки про обставини поранення (травми, контузії).
Слід звернути увагу також на те, що норми правового регулювання строків визначені Інструкцією №735 та Інструкцією №124 не містять ознак колізій, тобто не суперечать одна одній.
Відповідно до пункту 6 глави 3 Інструкції №735 звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.
Суд зазначає, що у випадках, коли потрібно з`ясувати причини та умови отримання військовослужбовцем гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі внаслідок бойових уражень або дій з боку противника, проводиться службове розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:
-негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;
-оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;
-опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;
-скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;
-отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби (пункт 2 розділу V Інструкції №332)
Приписами пункту 3 розділу V Інструкції №332 передбачено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.
У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
В силу правового регулювання пункту 4 розділу V Інструкції №332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься у первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (пункт 5 Розділу V «Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції» Інструкції).
Відповідно до пункту 18 Розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402.
Тобто, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією №332, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.
Аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом про проведення розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил за фактом отримання останнім травми у липні 2023 року, доказів протилежного суду не надавалось.
Суд також звертає увагу позивача на несвоєчасність його звернення до відповідача з рапортом від 13.03.2024, оскільки такий подано через майже 8 місяців з моменту отримання військовослужбовцем травми.
Наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 №363 затверджено Інструкцію з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій (далі - Інструкція №363).
У розділі IV Інструкції №363 визначено порядок ведення Журналу бойових дій. Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому. Ведення Журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів (додаток 2).
Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції №363 ведення журналу здійснюється посадовою особою, призначеною наказом командира військової частини.
Інструкцією №363 у розділі IV вказано обов`язкові складові Журналу бойових дій, а саме:
-загальна обстановка перед початком операції (бою);
-бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника;
-співвідношення сил і засобів;
-коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам);
-уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників;
-дані про захоплення полонених та трофеї;
-втрати своїх військ і противника;
-можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).
Крім того, до Журналу бойових дій можуть додаватися звітні карти, схеми бойових епізодів, характерних укріплень, фотоілюстрації, копії інших документів тощо.
Журнал бойових дій після завершення ведення підлягає внесенню в Опис справ постійного зберігання.
Міністром оборони України 23.06.2022 видано окреме доручення №912/з/29, пункт 3 якого передбачає, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі бойового наказу, журналу бойових дій або рапорту командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних завдань.
З огляду на наведені норми, суд доходить висновку, що обставина отримання травми військовослужбовцем ОСОБА_1 знайшла б своє відображення у журналі бойових дій.
В свою чергу, відповідач надав суду докази, а саме витяг із журналу бойових дій мотопіхотного батальйону за 16 грудня 2023 року та витяг із журналу бойових дій мотопіхотного батальйону за 17 грудня 2023 року (інвентарний номер 55/ДСК/ОКП), які вказують, що в журналі бойових дій обставина отримання військовослужбовцем 16 липня 2023 року травми не зафіксована, доказів протилежного позивач до суду не надав.
Приписами статті 87 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник медичної служби бригади відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим.
У статті 87 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено перелік обов`язків начальника медичної служби, зокрема, останній зобов`язаний готувати медичні документи, необхідні для проходження військовослужбовцем медичного огляду військово-лікарською комісією, та доповідати командирові бригади про його результати; за результатами проведеного службового розслідування щодо отримання військовослужбовцем поранення (травми, отруєння) складати довідку встановленого зразка про обставини одержання поранення (травми, отруєння). Довідку про поранення (травму, отруєння) в усіх випадках подавати до закладу охорони здоров`я, в якому лікується поранений (травмований), після проведення службового розслідування, але не пізніше 10 діб після отримання поранення (травми, отруєння).
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом 14.08.2008 за №402 (далі - Положення №402) передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (пункт 1.1 глави 1 розділу I Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402).
Згідно з пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі, коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Таким чином, встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва) проводиться, зокрема, на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Проте довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) може бути складена за результатами проведеного службового розслідування щодо отримання військовослужбовцем поранення (травми, отруєння). Наведені положення передбачають право військовослужбовця на отримання довідки про обставини травми за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.
Крім того, суд звертає увагу на те, що як вже встановлено судом довідкою військово-лікарської комісії №1659 від 04.08.2023 солдату Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлено стан після загострення хронічного дискогенного попереково-крижового радикуліту з м`язово-тонічним та больовими синдромами та зазначено: «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
При цьому, пунктом 21.5 Положення «Про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 встановлено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
в) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
В довідці позивача №1659 від 04.08.2023 зазначено: «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Таким чином чинне законодавство України розмежовує поняття отримання поранення (контузію, травму, каліцтво) пов`язане із захистом Батьківщини та пов`язане з проходженням військової служби.
З метою встановлення причинного зв`язку захворювання (травм, контузій, каліцтва) було проведено медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатом якою видано довідку №1659 від 04.08.2023, позивачу встановлений діагноз: «стан після загострення хронічного дискогенного попереково-крижового радикуліту з м`язово-тонічним та больовими синдромами та зазначено: «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
З даного висновку вбачається, що поранення (травма, контузія, каліцтво), в даному випадку, з огляду на досліджені судом документи не є таким, що одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з військовою службою є компетенцією військово-лікарської комісії, втручання у ці повноваження судом - недопустимо. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 09.10.2019 у справі №802/468/17-а, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв, у тому числі тих, що призвели до смерті, у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.
Медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатом якої видано довідку ВЛК від №1659 від 04.08.2023, було проведено та констатовано, що дане захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Позивачем не надано доказів оскарження такого рішення ВЛК, отже воно є чинним.
Отже за таких умов відсутні докази отримання позивачем травми саме під час бойових дій, за обставин, викладених у позовній заяві.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом про проведення розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил за фактом отримання останнім травми у липні 2023 року, несвоєчасність його звернення до відповідача з рапортом від 13.03.2024, оскільки такий подано через майже 8 місяців з моменту отримання військовослужбовцем травми, відсутність в журналі бойових дій обставини отримання позивачем 16 липня 2023 року травми, а довідка ВЛК не вказую на це, суд доходить висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 27.08.2024.

Суддя О.В. Царікова