Справа № 160/26645/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Громадської організації "Платформа Громадський контроль" до Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась Громадська організація "Платформа Громадський контроль" до Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якій просить суд:
- визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1919 від 09.09.2024 р.;
- зобов`язати Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надати інформацію запитувану в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1919 від 09.09.2024 р., а саме:
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
09.09.2024 р. Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль», реалізуючи завдання та цілі, передбачені Статутом, було направлено Інформаційний запит за вих.№1919 від 09.09.2024 р. на адресу Голови Троїцької сільської ради Чуприна О.О. щодо отримання публічної інформації.
У відповідь на вищезазначений інформаційний запит Головою Троїцької сільської ради Чуприним О.О. було направлено лист-відповідь за вих.№1328/0/2-24/24 від 18.09.2024р., яким відмовлено у наданні інформації, з посиланням на те, що розпорядник інформації не володіє інформацією, щодо якої зроблено запит, зазначивши, що зважаючи на те, що строк виконання договору № 4-гп від 11.12.2023 року до 31.12.2024 року, надати інформацію щодо документів, які підтверджують виконані роботи - не видається можливим. Після виконання умов договору та оформлення всіх необхідних документів, буде розглянута можливість надання запитуваної інформації, відповідно до чинного законодавства.
Позивач вважає протиправними дії Голови Троїцької сільської ради Чуприна О.О. , що полягають у відмові в наданні публічної інформації, всупечь ЗУ «Про доступ до публічної інформації».
Так, з метою відновлення своїх порушених законних прав і інтересів, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Означена ухвала суду була надіслана відповідачу в його електронний кабінет 08.10.2024 р., що підтверджується довідкою про доставку до електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Граничною датою подання відзиву на позовну заяву, відповідно до ухвали суду від 08.10.2024 р. є 23.10.2024 року, включно.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив. Суд також зазначає, що на адресу суду від відповідача як будь-яких обґрунтувань щодо неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, так і клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.1 Статуту, Громадська організація "Платформа Громадський Контроль» є громадською організацією, яка об`єднує громадян України на засадах вільності, рівноправності.
Відповідно до пункту 2.1 Статуту, метою діяльності організації є сприяння на громадських засадах забезпеченню системного запобігання, виявленню та припиненню корупційних правопорушень, слідкування за неухильним додержанням посадовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, при здійсненні ними своїх повноважень, вимог чинного законодавства.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2.2 Статуту, організація ставить перед собою завдання сприяти реалізації принципів демократії, верховенства права, дотримання прав та інтересів людини і громадянина в усіх сферах життя, соціальної солідарності громадян та соціальної справедливості.
Завданнями ГО «Платформа Громадський Контроль», зокрема є:
- сприяння реалізації принципів демократії, верховенства права, дотримання прав та інтересів людини та громадянина в усіх сферах життя, соціальної солідарності громадян та соціальної справедливості;
- сприяння виявленню проявів корупції та неефективного керівництва (управління);
- консолідація зусиль щодо проведення громадських слухань та встановлення рівня корумпованості, корупційних схем та пошук відповідальних осіб;
- доведення до відома громадян отриманих на публічні запити відомостей щодо корумпованості органів місцевого самоврядування, висвітлення у засобах масової інформації отриманих документів та схем, будь-яких проявів корупції, марнотратства, неефективного управління (менеджменту), відсутності покарання.
18.09.2024 р. відповідачем - Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області було направлено на адресу Громадської організації "Платформа Громадський контроль" лист-відповідь від 18.09.2024 р. за вих.№1328/0/2-24 на вищевказаний запит, згідно якої, зокрема, повідомлено наступне.
Позивач, вважаючи протиправною відмову Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" за вих.№1919/24 від 09.09.2024 року щодо отримання публічної інформації, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з преамбулою Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-XII, цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
Відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.
Об`єктом інформаційних відносин є інформація.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За змістом частини 1 статті 6 Закону №2657-XII право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом.
Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується:
1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;
2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;
3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;
4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;
5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;
6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
За змістом статті 4 Закону №2939-VI доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Стаття 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» всі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Закону №2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації з запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно зі статтею 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом.
Отримувати або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
При цьому, законодавець зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, яка має бути повною, достовірною та точною або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала (постанови від 27 лютого 2020 року в справі №800/304/17, від 01 квітня 2021 року в справі №9901/183/20, від 10 лютого 2022 року в справі №9901/369/21), що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний, відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Крім того, частиною 3 статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Отже, у разі якщо відповідач, як розпорядник, не володів запитуваною інформацією, то в силу положень частини 3 статті 22 Закону №2939-VI відповідний запит мав бути направлений відповідачем належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Проте, як вбачається зі змісту відповіді від 18.09.2024 року за вих.№1328/0/2-24, Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області формально розглянуто інформаційний запит від 09.09.2024 року за вих.№1919/24, зазначивши, що оскільки строк виконання договору № 4-гп від 11.12.2023 року - до 31.12.2024 року, то й надати інформацію щодо документів, які підтверджують виконані роботи не видається можливим, чим порушено право особи на отримання інформації.
Приписами пункту 3 статті 3 Закону №2939-VI встановлені гарантії права на доступ до публічної інформації, серед яких це право гарантується зокрема максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Приписами частини 1 статті 2 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, що її ратифіковано із заявами Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» від 20 травня 2020 року №631-IX, Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів.
Приписи статті 5 Конвенції Ради Європи передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу.
Згідно з частиною 1 статті 5 Конвенції Ради Європи державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції Ради Європи визначено форми доступу до офіційних документів: «У разі надання доступу до офіційного документу заявник має право обрати чи ознайомитися з оригіналом або копією, чи отримати копію цього документу в будь-якій доступній формі або форматі за своїм вибором, якщо тільки висловлене побажання не є невиправданим».
При цьому, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої статтею 10-1 Закону №2939-VI.
Крім того, суд враховує положення частини 2 статті 6 Закону №2939-VI, яким передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачем під час надання відповіді на інформаційний запит від 09.09.2024 р. за №1919/24 лише частково дотримано вимоги частини 2 статті 6 Закону України №2939-VI за результатами проведення так званого "трискладового тесту".
За викладених обставин, суд вважає надану відповідачем відповідь від 18.09.224 р. №1328/0/2-24 на інформаційний запит від 09.09.2024 року за №1919/24 такою, що суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки лише частково дотримано його вимоги за результатами проведення так званого "трискладового тесту", застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання постановленого в інформаційному запиті від 09.09.2024 р. №1919/24, без сприяння (на вимогу) запитувача, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої статтею 10-1 Закону №2939-VI.
Водночас, суд зазначає, що відмова відмовідача у наданні публічної інформації на запит від 09.09.2024 р. за вих.№1919/24, офрмлена листом-відповіддю від 18.09.2024 р. за вих.№1328/0/2-24, із посилання на той факт, що «розпорядник інформації не володіє інфориацією», спростовується змістом частини 3 статті 22 Закону №2939-VI, яким передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. Однак, будь-яких доказів, в розумінні норм ст.ст. 73, 74 КАС України щодо направлення запиту від 09.09.2024 р. за №1919/24 належному розпоряднику, з одночасним повідомленням про це запитувача, відповідачем не було надано як позивачу, у встановлений законом строк, так і означені докази не було направлено на адресу суду.
Відтак, відмова Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» за вих.№1919/24 від 09.09.2024 р. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Нормами частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
У спірних правовідносинах права позивача порушені саме протиправною відмовою Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» вих.№1919/21 від 09.09.2024 року, щодо отримання публічної інформації.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до платіжного доручення від 04.10.2024 р. за № 5304 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог Громадської організації "Платформа Громадський контроль" до Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд прийшов до висновку про необхідність часткового відшкодування Громадській організації "ПЛАТФОРМА ГОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" суми сплаченої у якості судового збору за подання даної позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 1 211,20 грн.
Відповідно до довідки від 07.11.2024 р. №381, складеної відділом управління персоналом, копія якої міститься в матеріалах справи, суддя Лозицька І.О. перебувала у щорічній відпустці з 07.11.2024 р. по 08.11.2024 р.
При цьому, 09.11.2024 р. (субота) та 10.11.2024 р. (неділя) є вихідними днями.
Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Беручи до уваги вимогу ч.2 ст.262 КАС України, якою визначено справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, та зважаючи як на дні відпустки головуючого у справі судді, так і вихідні дні після днів відпустки, означене рішення ухвалено в перший робочий день судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицької І.О., тобто 11.11.2024 р.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Громадської організації "Платформа Громадський контроль" до Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» за вих.№1919/24 від 09.09.2024 р.
Зобов`язати Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області повторно розглянути інформаційний запит Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» за вих№1919/24 від 09.09.2024 року щодо отримання публічної інформації, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька