Справа № 400/4880/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/4880/24
Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення, податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області, у якому просила:

- визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення від 18.04.2024р. №7647/14292405; №7648/14292405; №7649/14292405; №7650/14292405; №7652/14292405; №7653/14292405; рішення про застосування штрафних санкцій від 15.04.2024р. №7177/14292405, №7179/14292405, №7180/14292405; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.04.2024р. №Ф-7178/14292405. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивачки за період діяльності з 15.08.2017р. по 11.02.2019р., за результатами якої складено акт перевірки від 15.03.2024р. за №3960/14-29-24-05/ НОМЕР_1 , у висновках якого встановлено низку порушень вимог податкового законодавства.

На підставі встановлених порушень, податковим органом прийнято оскаржувані рішення.

Позивачка зазначає, що вона припинила підприємницьку діяльність ще 11.02.2019р., а перевірка податковим органом була проведена через чотири роки. При цьому, позивачка вважає, що акт складено з порушенням, не вказано на яку саме адресу направлялись наказ про призначення перевірки та письмове повідомлення. На підставі чого вважає, що податковий орган позбавив її можливості надати свої пояснення та документи.

При цьому, вказала, що на момент припинення підприємницької діяльності всі звіти були подані без зауважень, податки й обов`язкові платежі сплачені. Відповідач застосував штраф за вчинення умисного діяння, проте позивачка заперечує умисел у своїх діях. Надати пояснення та додаткові документи не мала можливості, оскільки не знала проведення перевірки і не проживала в Україні. Вважає, що через незаконне проведення перевірки незаконно прийнято оскаржувані рішення та вимогу.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані рішення діяв правомірно та в межах податкового законодавства, оскільки позивачкою не було надано на запит ДПС відповідних документів податкової та бухгалтерської звітності. При цьому, суд першої інстанції вважав, що спірна перевірка призначена та проведена в межах та на підставі чинних норм податкового законодавства.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 16.03.2023р. ГУ ДПС направив позивачці запит про надання документів щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи. Запит отримано позивачкою - 21.03.2023р., про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

В подальшому, наказом ГУ ДПС від 25.01.2024р. за №99-П призначено документальну позапланову невиїзну перевірку позивачки з 4.03.2024р. за період діяльності з 15.08.2017р. по 11.02.2019р..

Копія вказаного наказу, повідомлення про проведення перевірки та запит щодо надання інформації направлені на адресу позивачки ( АДРЕСА_1 ), проте, відправлення повернулося без вручення адресату.

14.02.2024р. позивачці направлено письмове повідомлення про запрошення на 18.03.2024р., яке також повернулося без вручення адресату.

8.03.2024р. відповідачем складено акт про ненадання платником податків документів на документальну позапланову невиїзну перевірку.

Сама перевірка проводилась з 4.03.2024р. по 8.03.2024р..

Так, за результатами перевірки складено акт від 15.03.2024р. за №3960/14-29-24-05/ НОМЕР_1 , у висновках якого встановлено порушення вимог:

1. пп.16.1.5, 16.1.12 п.16.1 ст.16 розділу І, п.44.1 та п.44.3, п.85.2 ст.85 розділу II, пп.«а» п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177, п.296.1 ст.296 Розділу XIV ПК України, п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013р. №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2013р. №1686/24218, а саме: книга обліку доходів за період здійснення діяльності з 15.08.2017р. по 30.09.2018р., книга обліку доходів та витрат за період здійснення діяльності з 1.10.2018р. по 11.02.2019р. відсутні (не надані до перевірки), відсутність первинних документів які підтверджують понесені витрати за період 2017-2019р. в загальній сумі 1 313 171,88грн., в тому числі по періодам: IV квартал 2018р. 1 313 171,88грн., виписок з розрахункових рахунків про рух коштів, документи, на підставі яких включалась вартість виконаних робіт, наданих послуг;

2. п.177.2, пп.177.3.1 п.177.3, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Розділу IV ПК України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на суму 2 363 70,94грн., в тому числі по періодам: за IV квартал 2018р. 236 370,94грн.;

3. п.2 ч.2 ст.6 Закону №2464, до перевірки книга обліку доходів та витрат не надана (відсутня);

4. п.4 ч.2 ст.6 Закону №2464, щодо подання не за встановленою формою Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік ППФО ОСОБА_1 , яка обрала спрощену систему оподаткування за період з 15.08.2017р. по 30.09.2018р.;

5. п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону №2464, щодо заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підлягає сплаті до бюджету за 2018р. - на 34 184,7грн.;

6. п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, ст.187, ст.188 ПК України, щодо не реєстрації платником податку на додану вартість з 1.09.2018р. по 10.10.2018р., в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету за період з 11.10.2018р. по 11.02.2019р. на загальну суму 265 392грн.;

7. п.161 Підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо заниження військового збору від здійснення господарської діяльності, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 19 697,58грн., в тому числі по періодам: за IV квартал 2018р. в сумі 19 697,58грн.;

8. п.57.1 ст.57, п.161 Підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме: сума нарахованого військового збору за 2018р. в розмірі 182,25грн. по граничному строку сплати 21.02.2019р. сплачено не своєчасно, фактично сплачена 2.05.2019р. у сумі 182,25грн.;

9. пп.177.5.3 п.177.5 ст.177, пп.«е» п.176.1 ст.176 ПК України, а саме: сума податку на доходи фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності за 2018р. по граничному строку сплати 21.02.2019р. в розмірі 2 187грн. сплачена не своєчасно, фактично сплачено 24.05.2019р. в сумі 2 187грн..

Зазначений Акт перевірки було направлено позивачці поштою та отримано нею 28.03.2024р. Заперечення на акт перевірки позивачкою не подавались.

Так, за результатами встановлених порушень, податковим органо прийнято:

- податкові повідомлення-рішення від 18.04.2024р. за №7647/14292405 на суму 546,75грн.; за №7648/14292405 на суму 45,56грн.; за №7649/14292405 на суму 331 740грн.; за №7650/14292405 на суму 1 020грн.; за №7652/14292405 на суму 19 993,04грн.; за №7653/14292405 на суму 295 463,68грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій від 15.04.2024р. за №7177/14292405 на суму 17 092,35грн., за №7179/14292405 на суму 170грн., за №7180/14292405 на суму 136грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.04.2024р. за №Ф-7178/14292405 на суму 34 184,7грн.. Позивачка посилається на незаконність проведення перевірки, оскільки пройшло чотири роки з моменту припинення її підприємницької діяльності, а запити податкової вона не отримувала, у зв`язку з чим не мала можливості надати свої пояснення та первинні документи. До того ж, вона перебувала за межами України.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.2 пп.65.10.4 п.65.10 ст.65 розд. ІІ ПК України встановлено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

Відповідно до пп.6 п.11.18 розд. XI Порядку обліку платників податків і зборів (надалі - Порядок №1588), після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено п.44.1 ст.44 ПК України.

За правилами п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Приписами п.44.3 ст.44 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:

2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;

1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;

1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;

1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені п.44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Постановою КМУ від 11.03.2020р. за №211 «Про запобігання розповсюдженню на території України короновіруса COVID-19» встановлено з 12 березня 2020р. на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020р. за №533-ІХ, з урахуванням змін внесених Законом України від 13 травня 2020р. №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVГО-19)» внесено зміни до підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та доповнено пунктами 521-525 такого змісту: абз.4 п.522 «На період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023р. №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Враховуючи вищезазначені норми, з 18.03.2020р. по 1.07.2023р. призупинено перебіг строків давності, передбачених ст.102 ПК України.

Відтак, податковий орган мав право проводити перевірку позивачки у 2024р.. При цьому, судова колегія бере до уваги те, що Наказ про призначення перевірки позивачкою не оскаржувався.

Як вбачається із матеріалів справи, що 21.03.2023р. позивачка отримала запит про надання документів, проте, вимоги контролюючого органу так і не виконала.

Копія наказу, повідомлення про проведення перевірки та запит щодо надання інформації направлені на адресу позивачці - АДРЕСА_1 , яка зазначена ОСОБА_1 в позовній заяві.

На підставі п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, судовою колегією не встановлено порушення порядку призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивачки.

Окрім того, судова колегія бере до уваги те, що спростувань щодо виявлених перевіркою порушень чи неправильного розрахунку податкових зобов`язань та/або штрафних санкцій позивачкою у позові не вказано.

Отже, з урахуванням вищевказаного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко