Справа № 580/4595/24
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4595/24 Суддя першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Аліменка В.О., Бужак Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), м. Черкаси, дата складання повного тексту - 01 липня 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати ГУ ПФ в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 08.03.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за попереднього перерахунку пенсії за віком, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що показник середньої заробітної плати в України для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії та не змінюється під час її перерахунку, а доказів, що під час попередніх перерахунків пенсії позивачу відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом не враховано, що за нормами чинного законодавства позивач при перерахунку пенсії має право на застосування показника середньої заробітної (доходу) або того, який враховувався під час призначення пенсії або того, що визначався під час попереднього перерахунку. Окремо зауважує на застосуванні судом першої інстанції нерелевантних позицій Верховного Суду та неврахуванні практики адміністративних судів апеляційної інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 15.08.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ в Черкаській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всі перерахунки пенсії позивача з 01.10.2017 здійснювалися із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки, зміни виду пенсії не відбувалося, а тому з огляду на усталену практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Крім того, звертає увагу, що недотримання особою чинних законодавчих норм щодо порядку звернення за перерахунком пенсії не породжує в органів Пенсійного фонду України обов`язку щодо такого перерахунку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.09.2006 перебуває на обліку у ГУ ПФ в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Учасниками справи не заперечується, що після призначення пенсії позивач продовжував працювати та, зокрема, на підставі рішення ГУ ПФ в Черкаській області від 25.02.2023 №33 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2023.

У березні 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати пенсію за віком із застосуванням показника заробітної плати по Україні за 2019, 2020 та 2021 роки з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 01.04.2024 №4793-3772/О-02/8-2300/24 ГУ ПФ в Черкаській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до поданої заяви, оскільки з 01.04.2022 автоматизованим способом без звернення позивача проведено перерахунок пенсії з урахуванням стажу до 28.02.2022, а право на перерахунок такої у подальшому особа набуде з 01.04.2024 за умовами подання роботодавцем підтвердних документів.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46, 92 Конституції України, ст. ст. 9, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.05.2018 №10-1 (далі - Порядок №10-1), а також ряду правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки перерахунок пенсії позивача мав місце у межах одного закону, позивач продовжує отримувати той самий вид пенсії, а відтак показник середньої заробітної плати під час здійснення такого перерахунку залишається незмінний.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Приписи ч. 4 ст. 42 Закону визначають, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Аналіз змісту наведеної норми ч. 4 ст. 42 Закону свідчить, що нею встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу. Такий перерахунок, на вибір пенсіонера, може здійснюватись або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії.

Подібні за змістом положення містяться у Порядку 10-1, відповідно до пункту 3 якого перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу. Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Матеріали справи свідчать, що на підставі рішень ГУ ПФ в Черкаській області від 26.03.2020 №33, від 22.05.2022 №33 та від 24.05.2024 №33 ОСОБА_1 проводився перерахунок пенсії з 01.04.2020, з 01.04.2022 та з 01.04.2024 відповідно. За результатами проведення таких перерахунків розмір пенсії позивача визначався в сумі 2 923,26 грн з 01.04.2020, в сумі 4 302,98 грн з 01.04.2022 та в сумі 6 114,96 грн з 01.04.2024.

Під час здійснення зазначених перерахунків ГУ ПФ в Черкаській області застосовувало показник середньої плати в Україні за 2014-2016 роки, який враховувався з 01.10.2017 з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який щорічно збільшувався на відповідні коефіцієнти за правилами Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124.

За правилами ч. 2 ст. 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

З огляду на викладене під час здійснення перерахунку пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).

Тобто, перерахунок пенсії відповідно до указаної норми здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, та розраховується за формулою, наведеною в ч. 2 ст. 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.06.2019 у справі №265/84/16-а, який у подальшому підтриманий Верховним Судом й у постанові від 02.04.2024 у справі № 420/19398/23.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача права на перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому здійснено перерахунок такої пенсії, а саме за 2019 - 2021 роки.

Аргументи апелянта про застосування судом першої інстанції нерелевантних позицій Верховного Суду та необхідність врахування при вирішенні цього спору позицій апеляційних адміністративних судів колегія суддів вважає помилковим, оскільки, по-перше, посилання суду першої інстанції на такі позиції Верховного Суду не зумовило прийняття неправильного рішення, по-друге, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а відтак підстави для врахування судом апеляційної інстанції практики апеляційних адміністративних судів відсутні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді В.О. Аліменко

Н.П. Бужак

Повний текст постанови складено 14 листопада 2024 року.