Справа № 301/3482/24
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/3482/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" листопада 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Попика В.В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капрала поліції Бабича Юрія Юрійовича та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕНА №2996182 від 07 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з адміністративним позовом до поліцейського ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області капрала поліції Бабича Ю.Ю. та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕНА №2996182 від 07.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 вересня 2024 року поліцейським ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області капралом поліції Бабичем Ю.Ю. було винесено постанову серії ЕНА №2996182 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 510 грн. штрафу.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 07.09.2024 року о 00:23 годин в с. Ільниця по вул. Ільницька керував транспортним засобом марки «VOLVO ХС90», державний номерний знак « НОМЕР_1 », обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в. ПДР - порушення правил користування ременями безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Зазначені дії інспектора позивач вважав протиправними, а постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням діючого законодавства України і такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.
07 вересня 2024 року близько 00:05 годин позивач ОСОБА_1 разом із своїм знайомим ОСОБА_3 вийшов з приміщення кафе, що знаходиться в центрі с. Ільниця, та попросив його сісти за кермо автомобіля марки «VOLVO ХС90», державний номерний знак « НОМЕР_1 », щоб відвезти позивача додому в АДРЕСА_1 , оскільки він вживав алкоголь, на що ОСОБА_3 погодився.
Приїхавши за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 припаркував автомобіль на вулиці біля будинку позивача, після чого пішов до себе додому.
В той час, коли ОСОБА_1 виймав з автомобіля особисті речі та документи, так як боявся їх залишати у салоні через можливе розбиття вікон та подальше їх викрадення, до нього під`їхав поліцейський автомобіль, з якого вийшли інспектори та почали говорити йому, що він нібито керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки.
Коли приїхали поліцейські, автомобіль марки «VOLVО ХС90», державний номерний знак « НОМЕР_1 », вже був припаркований на узбіччі дороги та ним позивач взагалі не керував. Крім цього, як вбачається з постанови подія мала місце о 00:23 годин, тобто в нічний час доби, а тому виявити чи водій був пристебнутий ременем безпеки дуже важко.
Складаючи постанову, поліцейським не було надано жодних доказів вини позивача у відповідному правопорушенні. У оскаржуваній постанові також відсутні такі докази як додатки. На неодноразові прохання ОСОБА_1 пред`явити докази, поліцейський не реагував.
Крім цього, поліцейський ОСОБА_2 , складаючи відносно ОСОБА_1 постанову, не оголосив йому про початок розгляду справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, та взагалі не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Однак, без належного з`ясування всіх обставин справи поліцейський ОСОБА_2 незаконно виніс постанову та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При відсутності жодних доказів вини позивача, що підтверджується відсутністю додатків до оскаржуваної постанови, інспектор грубо порушив вимоги ст.252 КУпАП, не розглянувши об`єктивно в сукупності докази, взагалі упереджено поставився до позивача, виносячи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності без будь-якого розгляду справи та вивчення доказів.
Оскаржувана постанова була винесена 07.09.2024 року, однак, ОСОБА_1 відмовився отримувати її копію, про що зроблено відмітку у постанові. 07 вересня 2024 року копію постанови було надіслано позивачу з ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області через АТ «Укрпошта» і отримано позивачем 18 вересня 2024 року, а позовна заява подана до суду 24.09.2024 року через АТ «Укрпошта», відтак цей позов подано з дотриманням процесуальних строків.
ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії поліцейського ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області капрала поліції Бабича Ю.Ю., скасувати постанову серії ЕНА №2996182 від 07.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Іршавського районного суду від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
25 жовтня 2024 року представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Чубелка О.Ю. подала заяву про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕНА №2996182 від 07.09.2024 року. Вказану заяву мотивовано тим, що позовну заяву подано до суду 08.10.2024 року, хоча постанова серії ЕНА №2996182 відносно позивача була складена ще 07.09.2024 року.
У відповідності до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Отже, поліцейським було дотримано всіх норм та вжито всіх належних заходів.Рішення поліцейським також було прийнято в межах повноважень, а відповідно в присутності позивача.
Отже, позивач, будучи обізнаним про складання відносно нього постанови, яка є предметом оскарження, не проявляв розумної зацікавленості та не звертався в суд у визначені КАС України процесуальні строки. Байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про них не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, твердження позивача, що він дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 24.09.2024 року, коли йому було направлено рекомендований лист з копією постанови, не може братися до уваги судом, оскільки ця обставина не впливає на початок перебігу строку звернення з даним позовом до суду. Крім того, якщо взяти до уваги дату 18.09.2024 року (дату отримання листа) та дату звернення до суду, а саме 08.10.2024 року (штамп Іршавського районного суд), то все рівно пропущено 10-денний строк звернення до суду.
Днем, коли позивач дізнався про винесення постанови є 07.09.2024 року, яка приймалася за участі позивача, зокрема під час зупинки його автомобіля 07.09.2024 року і підтверджується відеодоказом.
Позивач не надав жодних доказів того, що він дійсно з яких-небудь поважних причин (тривала хвороба, стихійне лихо тощо) не цікавився з 07.09.2024 року, тобто з дня, коли він об`єктивно усвідомлював, що відносно нього застосовано адміністративне стягнення.
Отже, день винесення оскаржуваної постанови, яка приймалася за участі позивача, є днем, коли ОСОБА_1 дізнався про її винесення та відмовився від отримання, тому позивачем пропущено встановлений законодавством строк для звернення до суду.
25 жовтня 2024 року представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Чубелка О.Ю. подала відзив на адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 , згідно якого ГУ НП в Закарпатській області не визнає позов ОСОБА_1 та просило відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з таких підстав.
Постановою серії ЕНА №2996182 від 07.09.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).
За приписами п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктом «в» п.2.3. ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Згідно з ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Після зупинки транспортного засобу поліцейським було виявлено, що позивач не був пристебнутий паском безпеки.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Також дане правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18.12.2018 року №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів».
Працівниками поліції в с. Ільниця під час патрулювання на службовому автомобілі було помічено автомобіль «Volvo XC 90», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який їхав на зустріч працівникам поліції. Відповідно працівник поліції побачив непристебнутого водія та зупинив транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 . Після того, як працівник поліції почав наближатись до зупиненого автомобіля, він також помітив, що водій транспортного засобу «Volvo XC 90», державний номерний знак « НОМЕР_1 », почав пересідати на пасажирське місце в автомобілі. Також відеозапис, що був здійснений на нагрудну камеру поліцейського було розпочато з моменту наближення поліцейського до автомобіля.
Відповідно на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського немає більше нікого з людей - як під час зупинки транспортного засобу, так і під час оформлення адміністративних матеріалів.
Тобто іншої особи, яка б керувала даним транспортним засобом, не було встановлено.
Відповідно твердження позивача, що за кермом автомобіля був його знайомий ОСОБА_3 , є хибним та підтверджується відеопоказами з нагрудної камери поліцейського. Дані твердження позивача зроблені в позовній заяві з метою перекручування фактів та уникнення адміністративної відповідальності.
Формальна відсутність у змісті складеної постанови застереження про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не може слугувати за встановлених в цій справі обставин достатньою підставою для неврахування цього доказу, при тому, що фіксація правопорушення не здійснювалася в автоматичному режимі.
Аналогічна позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2024 року у справі № 936/120/24.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.
Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення відповідно до положень ч.4 ст.258 КУпАП.
Санкція ч.5 ст.121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить його інтересам, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, посилання позивача на порушення ГУ НП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що ввечері 07.09.2024 року він з другом ОСОБА_5 , який є його сусідом, повертався з кафе додому. Оскільки позивач вживав алкоголь, він попросив ОСОБА_6 сісти за кермо авто і відвезти його додому. ОСОБА_7 привіз його на вул. Ільницька, зупинився неподалік будинку позивача, на відстані близько 20 м, після чого пішов додому. Коли ОСОБА_8 виходив з автомобіля із задньої дверки, до нього ззаду під`їхала машина поліцейських. Поліцейські попросили від нього документи та стверджували, що він керував авто без пристебнутого паска безпеки, пропонували пройти освідчення на стан алкоголю. Стверджував, що за кермом автомобіля не був, тому ніяких правил дорожнього руху не порушував. Просив позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив такі задовольнити.
Відповідач - поліцейський ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що перебуваючи в добовому наряді СРПП, їдучи по АДРЕСА_1 , ними було помічено транспортний засіб, який з`їжджав з АДРЕСА_2 , тобто повертав наліво. Під час з`їзду, автомобіль був під уклоном, а водій авто був у футболці білого кольору, тому добре було видно, що він не пристебнутий паском безпеки. Коли водій автомобіля - ОСОБА_1 побачив службову машину, зупинив авто практично на дорозі та почав перелазити на заднє сидіння авто, а хлопець, який їхав з ним в машині та сидів на передньому пасажирському сидінні вийшов з машини і втік. Поліцейські все це бачили, але на бодікамеру він зафіксував уже тільки той момент, коли підбігав до транспортного засобу і водій автомобіля ОСОБА_1 виходив із задньої дверки авто. Однак, поліцейські зняли відео з відеокамер, розміщених на перехресті, на відстані біля 800 м від місця зупинки авто, де чітко зафіксовано, що саме ОСОБА_8 , одягнений у білу футболку, сідав за кермо автомобіля. Коли працівники поліції попросили ОСОБА_10 пред`явити документи, пояснюючи, що такий був зупинений через керування авто без пристебнутого паска безпеки, ОСОБА_8 почав поводити себе зухвало. Оскільки у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти освідчення на визначення стану сп`яніння, від чого водій ОСОБА_8 відмовився. Поліцейськими було складено на ОСОБА_10 протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження освідчення, а також винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування авто без пристебнутого паска безпеки. Вважав, що діяв у відповідності до вимог закону, тому просив відмовити у позові.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Чубелка О.Ю. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, проте згідно поданого відзиву на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 39-44, 54).
Заслухавши сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Згідно з ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.
Відповідно до ч.2 ст.291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, під час вирішення питання про пропуск строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає з`ясуванню дата отримання цієї постанови.
ОСОБА_1 оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2996182 від 07.09.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.5 ст.121 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що вказана постанова була винесена у присутності позивача ОСОБА_1 07 вересня 2024 року, однак, він відмовився від отримання її копії, про що зроблено запис у постанові.
З вказаним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся в суд 24 вересня 2024 року, що підтверджується штампом пошти на конверті (а.с.11), до суду цей адміністративний позов надійшов 08 жовтня 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с.1).
Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем дотримано визначений ч.2 ст.286 КАС України строк звернення до суду і такий не пропущено.
Позивач ОСОБА_1 оскаржує постанову серії ЕНА №2996182 від 07.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена поліцейським ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області капралом поліції Бабичем Ю.Ю. (а.с.8).
Згідно вказаної постанови, 07.09.2024 року о 00:23:55 годин в с. Ільниця по вул. Ільницька ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLVO ХС90», державний номерний знак « НОМЕР_1 », обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в. ПДР - порушення правил користування ременями безпеки.
Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді 510 грн. штрафу.
За ч.5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно з ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки поліцейським не було зібрано належних і допустимих доказів, які свідчать про наявність складу правопорушення та доказують вину особи, що притягується до відповідальності.
Позивач заперечував факт порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 121 ч.5 КУпАП.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 стверджував, що в ніч на 07.09.2024 року він не керував авто марки «VOLVО ХС90», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Вказаним авто керував його товариш ОСОБА_7 , який живе з ним по сусідству і якого він попросив сісти за кермо, оскільки позивач вживав спиртне. Отже, він не міг порушити правил дорожнього руху і керувати без паска безпеки, оскільки не був за кермом авто. Крім того, на думку позивача, працівники поліції не могли бачити вночі, чи користується водій паском безпеки.
Інспектор ОСОБА_2 стверджував, що поліцейські бачили, що за кермом авто був чоловік у білій футболці, який керував авто без пристебнутого паска безпеки і який, помітивши поліцейських, зупинив авто і переліз на заднє сидіння авто. Пізніше встановили, що цим чоловіком є ОСОБА_8 Стверджував, що дійсно в салоні авто був ще один чоловік, але він їхав на передньому пасажирському сидінні і втік одразу після зупинки авто.
Визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення міститься у ст.251 КУпАП.
Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.
За визначенням ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Предметом даного адміністративного спору є дії поліцейського та постанова про накладення штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно приписів статті 77 ч. 2, 4 та 5 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Судом встановлено, у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП не наведено доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення керування транспортним засобом, будучи не пристебнутм ременем безпеки, і не зазначено про наявність доказів, які додаються до постанови.
Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, у тому числі, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ст.2 ч.3 п.4 та ст. 9 ч.4 КАС України).
Судом відповідно до ч.4 ст.77 КАС України було запропоновано відповідачам надати суду оригінал оскаржуваної постанови та матеріали (докази), що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.24).
Відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області подано до суду відзив на позовну заяву та матеріали, що стали підставою для притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності відеозаписи події.
На вказаних відеозаписах зафіксовано події щодо винесення постанови про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.5 КУпАП, факт відмови ОСОБА_10 від проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, на вказаних відеозаписах не зафіксовано факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.5 КУаАП, а саме: керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
Хоча відповідач - поліцейський ОСОБА_2 і стверджував, що був свідком керування авто позивачем без пристебнутого паска безпеки та що наявний відеозапис з камери спостереження, що розміщена недалеко від місця зупинки авто, на якому зафіксовано, що саме ОСОБА_8 сідає за кермо авто, в ході судового розгляду не надав суду відповідний доказ, який би підтверджував, що ОСОБА_8 керував авто без пристебнутого паска безпеки.
Отже, суд позбавлений можливості дослідити фактичні обставини події, що сталася 07.09.2024 року за участі водія ОСОБА_1 , перевірити докази порушення позивачем правил дорожнього руху та наявності/відсутності складу правопорушення, передбаченого ст.121 ч.5 КУпАП, а також дати відповідну оцінку цим доказам та правомірності дій інспектора поліції під час винесення оскаржуваної постанови.
Відповідачами відповідно до ст.77 КАС України не надано суду доказів на спростування позовних вимог та доказів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, не наведено доказів правомірності дій поліцейського ОСОБА_2 та прийнятого ним рішення, законності та обґрунтованості накладення на позивача стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На думку суду, при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення положення ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП дотримані не були, свідченням чого є як відсутність посилання на докази в оскаржуваній постанові, так і відсутність яких-небудь додатків до постанови, на основі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, вину ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи позивача про те, що п.2.3.в Правил дорожнього руху він не порушував, нічим не спростовані.
Зважаючи на те, що відповідачами не подано докази на підтвердження факту порушення позивачем п.2.3.в Правил дорожнього руху, тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що прийнята із дотриманням завдань та процедури провадження по справах про адміністративні правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.5 ст.121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 77, 90, 243-246, 286 КАС України

р і ш и в :
Адміністративний позов задовольнити.
Постанову серії ЕНА №2996182 від 07 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.5 ст.121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 19 листопада 2024 року.
Головуюча: М. О. Пітерських