Справа № 160/21560/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНАЛЬ» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
09.08.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИНАЛЬ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить:
В обгрунтування позовних вимог представником позивача з посиланням на постанову Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №520/8836/18 зазначено про незаконність проведення перевірки у зв`язку з протиправністю її призначення та проведення, за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Протиправність призначення перевірки полягає у відсутності обов`язкових реквізитів наказу на проведення перевірки, зокрема, підстав її проведення та періоду, який буде перевірятись, а також строку проведення перевірки. Натомість вказано: «Період, який буде перевірятись: з 30.05.2024 року по дату закінчення перевірки. Перевірку розпочати з 30.05.2024 року, тривалість не більше 10 діб». При цьому, фактична підстава для проведення перевірки також відсутня, наявне лише посилання на положення ПКУ. Окрім того, наказ №2057-п від 29.05.2024 року про проведення перевірки підписаний посадовою особою, яка станом на момент його підписання не мала відповідних повноважень, а, отже, діяла з їх перевищенням і всупереч порядку, встановленого законом.
На думку позивача, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Разом з тим, на підтвердження висновків щодо правопорушення, викладених у Акті перевірки, відповідачем не зазначено жодних доводів та не наведено жодних доказів, що підтверджують факт правопорушення. З системного аналізу ПК України вбачається, що з метою інкримінування платнику податків вчинення ним діяння, що передбачене положеннями п. 121.1 ст. 121 ПК України контролюючому органу необхідно встановити певні факти, зокрема, факт ненадання відповіді на запит контролюючого органу повинен бути підтверджений актом, складеним у довільній формі відповідно до вимог п. 85.6 ст. 85 ПК України. Факт повторності, тобто прийняття до цього ППР за ч. 1 пп. 121.1 ст. 121 ПК України, яке стало узгодженим, адже саме таким чином контролюючий орган може встановити повторність, проте таке ППР відсутнє.
Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою від 14.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
03.09.2024 року представником Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Управління ДПС, відповідач) подано відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Відповідач, посилаючись на постанову Верховного Суду від 24.04.2023 року по справі №560/2210/19, вказує, що зазначені позивачем процедурні порушення під час призначення та проведення спірної перевірки не призвело б до наявності іншого рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Наказ про проведення перевірки №2057-п від 29.05.2024 року містить в собі чітко постановлений темпоральний проміжок часу періоду, який буде перевірятися з 30.05.2024 року по дату закінчення перевірки, яка може тривати не більше 10 діб згідно вимог Наказу ДПС України №470 від 04.09.2020 року та ст. 82 ПК України. Окрім того, в наказі на проведення фактичної перевірки ТОВ «ВИНАЛЬ» податковими органами правомірно визначено підставу для її проведення згідно із п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 та для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, що є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Також, представником відповідача наголошено на наявності права підписання наказу на проведення перевірки у ОСОБА_1 .
10.09.2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій викладені заперечення проти аргументів відповідача, зазначених у відзиві.
Так, представник позивача наголошує на відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення правопорушення, передбаченого п. 121.1 ст. 121 ПК України, з огляду на таке. Зазначені у відзиві ППР були предметом судового оскарження, а саме:
- Дніпропетровським окружним адміністративним судом 13.04.2023 року ухвалено рішення по справі №160/8973/23, яким визнано протиправним та скасовано ППР №281/32-00-07-08-20 від 13.04.2023 року. Дане рішення залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 року;
Станом на дату подання даної відповіді на відзив відсутнє будь-яке рішення суду, яке б набрало законної сили, яким би підтверджувався факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 п. 121.1 ст. 121 ПК України.
Представником позивача наголошено, що посадові (службові) особи контролюючого органу під час проведення перевірки мають право отримувати не будь-які належним чином завірені копії документів, а лише ті, що відносяться до предмету перевірки і свідчать про порушення законодавства. Зважаючи на те, що зі змісту наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області №2057-п від 29.05.2024 року вбачається, що предметом фактичної перевірки є питання дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, запити податкового органу щодо залишків тари, укупорки, показників лічильників не стосується предмету вказаної перевірки, а тому їх витребування не є правомірним. Як вбачається з переліку товарів, що віднесені до підакцизних (п. 215.1 ст. 215 ПКУ), в ньому відсутні пляшки та матеріали для укупорки, не кажучи вже про лічильники та їх показники. А отже, до підакцизних товарів запитувана інформація (документи) не мають жодного відношення.
07.10.2024 року представником відповідача долучено до матеріалів додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що фахівцями ГУ ДПС було проведено попередню фактичну перевірку ТОВ «ВИНАЛЬ», за результатами якої складено акт перевірки №3900/04-36-09-01/41146771 від 04.12.2023 року, за місцем фактичної діяльності, яким встановлено порушення п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 ПКУ, у зв`язку з ненаданням документів на письмову вимогу перевіряючих. У подальшому, на підставі означеного акту винесено ППР №213000405 від 11.01.2024 року. За результатами апеляційного провадження у межах адміністративної справи №160/3236/24 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким дане ППР було визнане протиправним та скасоване, а тому таке ППР є узгодженим у зв`язку з набранням законної сили рішенням по справі №160/3236/24. Таким чином, підтверджено факт повторності правопорушення за ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів при здійсненні податкового контролю.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Наказом ГУ ДПС України від 29.05.2024 року №2057-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ВИНАЛЬ» наказано провести фактичну перевірку ТОВ «ВИНАЛЬ» з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів. Період діяльності, який буде перевірятись: з 30.05.2024 року по дату закінчення перевірки. Перевірку розпочати з 30.05.2024 року, тривалістю, не більше 10 діб.
Також у Наказі зазначено, що з метою дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, на підставі пп.19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.15, 19-1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-1.1.20, п.19-1.1, ст.19-1, ст.20, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 (підстава проведення фактичної перевірки здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) ПК України, Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
У зв`язку з проведенням фактичної перевірки та відповідно до вимог пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, п.85.2, п.85.4 ст.85 ПК України Головне управління ДПС у Дніпропетровській області просило надати товариство документи, які стосуються предмету перевірки за переліком.
Письмова вимога отримана 30.05.2024 року представником за довіреністю ТОВ «Виналь» ОСОБА_2 .
Листом №560 від 07.06.2024 року ТОВ «ВИНАЛЬ» на письмову вимогу перевіряючих, в рамках перевірки, що проводиться на підставі наказу від 29.05.2024 року №2057-п, надало наступні документи:
- наказ №30/05-1 від 00.05.2024 року «Про проведення інвентаризації»;
- акт №19 від 03.06.2024 року інвентаризації водно-спиртової суміші в цеху приготування горілчаних виробів;
- акт №5/3 від 03.06.2024 року інвентаризації спирту у спиртосховищі;
- акт інвентаризації готової продукції на 03.06.2024 року за адресою: м.Синельникове, вул. Космічна, 1-В;
- акт інвентаризації марок акцизного податку на 03.06.2024 року;
- копії актів про відвантаження та приймання спирту, копії договорів з цими контрагентами;
- копії вимог на відпуск спирту у виробництво за період перевірки;
- копії змінних звітів (звітів виробництва за зміну) та копії накладних на передавання алкогольних напоїв з виробництва до складу готової продукції за період перевірки;
- копії ТТН та накладних на внутрішнє переміщення готової продукції за період перевірки;
- копії митних декларацій на експорт готової продукції, інвойси, специфікації, контракти з цими контрагентами за період перевірки.
- бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв;
- надання документів, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв.
Також, в акті зазначено, що у ході проведення фактичної перевірки посадовими особами ТОВ «ВИНАЛЬ» не надано працівникам ГУ ДПС інформацію та показники щодобових витрат води та енергоносіїв, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв.
Позивач, вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).
Згідно із п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.
Згідно із п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Підстави для призначення фактичної перевірки визначені у пп. 80.2.1- 80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України.
Позивач, з посиланням на п.81.1. ст.81 ПК України обґрунтовуючи свою позицію вказує на те, що протиправність призначення фактичної перевірки полягає у відсутності обов`язкових реквізитів наказу на проведення перевірки, зокрема, підстав її проведення та періоду, який буде перевірятися, а також строку проведення перевірки.
Вказані вище доводи суд відхиляє, враховуючи наступне.
Дійсно за приписами п.81.1 ст.81 ПК України наказ про проведення перевірки має, крім іншого, містити підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.
Так, відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).
Пунктом 81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Отже, фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.
Суд встановив, що у наказі відповідача про проведення фактичної перевірки від 29.05.2024 року №2057-п підставою проведення фактичної перевірки, зазначено п.п.80.2.5, п.80.2, ст.80 ПК України. Також, вказаний період діяльності, який буде перевірятись: з 30.05.2024 року по дату закінчення перевірки. (перевірку розпочати з 30.05.2024 року, тривалістю, не більше 10 діб).
З аналізу наведеної норми вбачається, що підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Тобто здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
У такому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг підакцизних товарів).
Таким чином, норма зазначеного вище підпункту (пп.80.2.5) дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.
Відповідні функції контролюючих органів передбачені також і пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують зокрема такі функції:
- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп.19-1.1.14);
- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (пп.19-1.1.16).
Також Верховний Суд, зокрема, у постанові від 25.04.2023 року по справі №520/3328/2020, розглядаючи справу з подібними правовідносинами відмітив, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Як вбачається з наказу перевірка була призначена у зв`язку із здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що є самостійною підставою згідно із пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
При цьому, дійсно, окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.
Тобто, у випадку призначення перевірки саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.
Водночас, формулювання підстав перевірки в наказі дає цілковите розуміння, що підставою перевірки за вказаним підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (яким передбачено декілька підстав для призначення перевірки) є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки.
Таким чином, податковим органом було дотримано форми та змісту наказу про призначення перевірки на підставі пп.80.2.2. та 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, а відтак доводи позивача про необхідність відображення у наказі про призначення перевірки на підставі пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України інформації про порушення вимог законодавства у цьому випадку є помилковими.
Стосовно аргументів позивача про те, що в наказі про призначення перевірки не визначено періоду проведення перевірки, суд звертає увагу на те, що контролюючим органом у спірному випадку визначено, що період діяльності, який буде перевірятись: з 30.05.2024 року по дату закінчення перевірки. Перевірку розпочати з 30.05.2024 року, тривалістю, не більше 10 діб.
Приписи п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначають, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 20.05.2022 року по справі № 826/8284/17, від 09.09.2024 року по справі №280/6832/23 виснував, що Податковим кодексом України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Таким чином, відсутні підстави стверджувати те, що у спірному випадку контролюючим органом не було визначено період, який буде охоплений перевіркою.
Суд не погоджується з твердженням позивача, що такі документи, як щодо залишків тари, матеріалів для укупорки, показників лічильників води і електроенергії, не стосуються предмету вказаної перевірки, а тому вимога контролюючого органу про їх надання у спірних правовідносинах не є правомірною.
Як встановлено судом, податковим органом було призначено перевірку ТОВ «Виналь» з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, відтак, витребувані перевіряючими та не надані позивачем документи бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв; документи, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв, безпосередньо пов`язані з предметом перевірки та мали бути надані платником податків.
Натомість позивач не надав ані до податкового органу, ані до суду обґрунтовані та переконливі пояснення щодо не пов`язаності цих документів з предметом перевірки, а також неможливості подання цих документів.
Стосовно застосування штрафної санкції в розмірі 2040 грн. за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме: не надання до перевірки інформації та її документального підтвердження, у т.ч. з питань:
- бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв;
- надання документів, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв,
а також у зв`язку з ненаданням працівникам ГУ ДПС інформацію та показники щодобових витрат води та енергоносіїв, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що повторність вчиненого податкового правопорушення встановлено відповідачем згідно наступних актів попередніх фактичних перевірок:
- №1059/04-36-09-02/41146771 від 16.03.2023 року за результатами якого притягнуто платника податків до відповідальності згідно ч.1 п.121.1. ст.121 ПК України та прийнято податкове повідомлення-рішення №281/32-00-07-08-20 від 13.04.2023 року, яким визначено суму штрафних санкцій 1020,00грн., за порушення п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України;
Крім того, відповідач наводить посилання на наступні податкові повідомлення-рішення: №722/32-00-07-08-20 від 28.07.2023 року, №747/32-00-07-08-20 від 10.08.2023 року; №848/32-00-07-08-20 від 07.09.2023 року та №982/32-00-07-08-20 від 30.10.2023 року.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ВИНАЛЬ» було оскаржено податкове повідомлення-рішення №281/32-00-07-08-20 від 13.04.2023 року прийняте на підставі акту фактичної перевірки №1059/04-36-09-02/41146771 від 16.03.2023 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року по справі №160/8973/23, залишеним без змін постановою Третього адміністративного апеляційного суду від 20.12.2023 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №281/32-00-07-08-20 від 13.04.2023 року прийняте Східним міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
З аналізу вказаних вище норм права вбачається, що з метою інкримінування платнику податків вчинення ним діяння, що передбачене положеннями п.121.1 ст.121 ПК України, контролюючому органу необхідно встановити, зокрема, факт повторності, тобто прийняття до цього податкового повідомлення-рішення за ч.1 пп.121.1 ст.121 ПК України, яке стало узгодженим, адже саме таким чином контролюючий орган може встановити повторність.
Окрім іншого, суд зазначає, що акт перевірки не містить встановленого факту застосування до позивача протягом року штрафу за ненадання платником податків посадовим особам органів ДПС всіх документів, що пов`язані або є предметом перевірки.
Отже, фактично відповідачем застосовано до позивача штраф у підвищеному розмірі без встановлення обов`язкової умови для застосування такого штрафу.
Відтак, суд зазначає, що належні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 п.121.1 ст.121 ПК України, відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНАЛЬ» за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко