Справа № 140/8381/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8381/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій щодо нездійснення виплати коштів грошового забезпечення зниклого безвісно сина ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язання здійснити виплату коштів в повному розмірі, грошового забезпечення зниклого безвісно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який 02.08.2023 зник безвісти під час ворожого обстрілу в районі населеного пункту Вільшана Харківської області.

Позивач зазначає, що з серпня 2023 року по червень 2024 року отримувала грошове забезпечення свого сина в розмірі 50% у зв`язку з тим, що до в/ч НОМЕР_1 25.10.2023 надійшла заява ОСОБА_3 - матері спільної неповнолітньої дитини військовослужбовця ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , з проханням перераховувати усі належні ОСОБА_4 кошти з розрахунку 50% на користь позивачки та 50% ОСОБА_3 .

Однак, листом від 19.06.2024 № 423/фс відповідач повідомив позивача про припинення їй виплати грошового забезпечення зниклого безвісно сина у зв`язку з тим, що його дитина ОСОБА_4 досягла повноліття, та у в/ч НОМЕР_1 відсутні підтвердження спільного проживання її з батьком, а тому позивачем було втрачено право на виплату грошового забезпечення.

З даними діями в/ч НОМЕР_1 позивач категорично не погоджується та вважає їх протиправними, оскільки ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї військовослужбовця та має право на виплату всього грошового забезпечення зниклого безвісно військовослужбовця ОСОБА_2 . Також, позивач звертає увагу суду на те, що повнолітня дочка безвісно зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 досягла повноліття, проживала окремо від свого батька. Даний факт підтверджується довідкою Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 19.10.2023 №30710/2.7/10.2023, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 та був годувальником сім`ї.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.28).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.32-35) представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у зв`язку із зникненням безвісти ОСОБА_2 на підставі пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі - Порядок №884), виплата грошового забезпечення військовослужбовця здійснювалась на користь законного представника неповнолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 .

25.10.2023 до відповідача надійшла заява ОСОБА_3 з проханням перераховувати усіх належні дитині кошти з розрахунку 50% на користь позивача та 50% на користь ОСОБА_3 .

У зв`язку з досягненням ОСОБА_4 повноліття позивачем втрачено право на виплату грошового забезпечення та наказом в/ч НОМЕР_1 від 21.06.2024 №180 членам сім`ї ОСОБА_2 призупинено виплати грошового забезпечення на картковий рахунок.

Представник відповідача звертає увагу на той факт, що відповідно до пункту 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється виключно за заявою особи, до якої додаються визначені вказаним пунктом документи. Тобто від особи вимагається активна поведінка, яка виражається у формі звернення до військової частини. Проте позивач не надала відповідачу жодних відомостей, які б підтверджували факт спільного проживання із ОСОБА_2 .

Станом на дату звернення позивача до суду грошове забезпечення та додаткова винагорода ОСОБА_2 нараховується щомісячно та акумулюється на депонованому рахунку відповідача.

Таким чином, на думку представника відповідача, дії відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_2 повністю узгоджуються з положеннями Порядку №884 та є правомірними.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 по 02.08.2023, що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.09.2024 №281 (а.с.44).

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження від 10.12.2014 серія НОМЕР_2 (а.с.15).

Відповідно до акту службового розслідування, складеного комісією в/ч НОМЕР_1 , рядового ОСОБА_2 вважати таким, що зник безвісти 02.08.2023 в районі населеного пункту Вільшана Харківської області під час виконання бойового завдання (а.с.18-21).

Позивачу ОСОБА_5 10.08.2023 надіслано сповіщення №85 про те, що її син ОСОБА_2 зник безвісти 02.08.2023 під час ворожого обстрілу в районі населеного пункту Вільша Харківської області (а.с.10).

25.08.2023 до в/ч НОМЕР_1 звернулась ОСОБА_3 із заявою про зарахування грошового забезпечення, належного колишньому чоловіку ОСОБА_2 , до якої долучила копії паспорта та коду, копії свідоцтв про розірвання шлюбу та народження доньки, паспорт ОСОБА_4 , реквізити банку (а.с.50).

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 08.11.2023 №322 та заяви ОСОБА_3 від 25.10.2023 виплата грошового забезпечення здійснювалась у рівних частках позивачу та матері неповнолітньої дитини зниклого безвісти військовослужбовця, про що свідчить лист відповідача від 19.06.2024 (а.с.12, 48).

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.06.2024 №180 рядовому ОСОБА_2 , який знаходиться у розпорядженні командира бригади і рахується таким, що 02.08.2023 зник безвісти, з 11.06.2024 призупинити виплату грошового забезпечення на картковий рахунок наступним членам сім`ї: матері - ОСОБА_1 ; матері спільних дітей - ОСОБА_3 у зв`язку із повноліттям дитини (а.с.47).

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.09.2024 №281 рядового ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира бригади та рахувався зниклим безвісти, вважати таким, що 02.08.2023 загинув (а.с.44).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами частини шостої статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини четвертої 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

У пункті 3 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Так, Порядком №884 визначається механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

У цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Відповідно до пункту 6 даного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей, зокрема, військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації), зокрема, протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналізуючи вище приведені правові норми, слід дійти висновку, що батьки військовослужбовця, який зник безвісти, мають право на отримання його грошового забезпечення лише в тому разі, коли такий військовослужбовець не перебуває в шлюбі і не має дітей.

З матеріалів справи слідує, що на дату встановлення факту зникнення безвісти ОСОБА_2 у нього була неповнолітня дочка ОСОБА_4 , за заявою матері якої, ОСОБА_3 , як законному представнику неповнолітньої дитини було призначено виплату грошового забезпечення військовослужбовця.

При цьому на той час підстави отримання грошового забезпечення матір`ю зниклого безвісти військовослужбовця були відсутні, позаяк у такого була неповнолітня дитина.

До досягнення дитиною повноліття за проханням законного представника виплата грошового забезпечення, яке належало до виплати неповнолітній дитині, здійснювалась в рівних частках законному представнику та позивачу.

Таким чином, оскільки дитина зниклого безвісти військовослужбовця досягла повноліття та у військової частини були відсутні дані про те, що така спільно проживала з батьком, виплата грошового забезпечення правомірно була припинена відповідачем.

В даному випадку факт розподілення законним представником неповнолітньої дитини грошового забезпечення зниклого військовослужбовця в рівних частках між нею та матір`ю військовослужбовця, позивачем ОСОБА_1 , не свідчить про те, що остання зберігає право на отримання такого грошового забезпечення після досягнення дитиною повноліття, позаяк виплату було призначено саме неповнолітній дитині, а не матері.

Суд зауважує, що члену сім`ї військовослужбовця, який визнаний безвісно відсутнім, грошове забезпечення виплачується у разі подання на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) у встановлені строки разом із передбаченими Порядком №884 документами заяви про виплату грошового забезпечення.

Як слідує з матеріалів справи, із заявою про виплату грошового забезпечення до відповідача зверталася лише колишня дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Доказів звернення саме ОСОБА_1 із відповідною заявою та документами до чи після досягнення дитиною військовослужбовця повноліття матеріали справи не містять.

Таким чином, із встановлених обставин справи вбачається, що позивач не подавала на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 у встановлені строки разом із передбаченими Порядком №884 документами заяви про виплату грошового забезпечення їй як матері військовослужбовця, який зник безвісти, та відповідач не приймав жодного рішення щодо виплати чи відмову у виплаті позивачу грошового забезпечення її сина.

З врахуванням вищевикладеного, суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача щодо протиправності дій відповідача, які полягають у не продовженні нарахування всього грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, оскільки в даному випадку відповідач правомірно припинив виплату, яка належала неповнолітній дитині, у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, а позивач після такого припинення не зверталась з відповідною заявою та документами до військової частини про виплату грошового забезпечення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність своїх дій щодо призупинення виплати ОСОБА_1 частки грошового забезпечення зниклого безвісти сина ОСОБА_2 .

Беручи до уваги зібрані та досліджені письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій