Справа № 240/2069/24
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 240/2069/24

адміністративне провадження № К/990/18327/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.

розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року, прийняте у складі судді - Нагірняк М.Ф., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, ухвалену у складі колегії суддів: Мацького Є.М. (головуючий суддя), Залімського І.Г. Сушка О.О.

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), у якому просив:

2. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невключенні до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2023 рік сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (далі також - постанова № 168);

3. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168;

4. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невключенні до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та індексації;

5. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової, винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та індексації.

6. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що що при звільненні ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу для оздоровлення за 2022-2023 роки, однак, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір грошової допомоги при звільненні, відповідач не включив суми щомісячної додаткової винагороди та індексації, які позивач отримував щомісячно в складі місячного грошового забезпечення.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

8. Вирішуючи спір та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що відповідно до вимог постанову від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі також - постанова № 704) та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі також - Порядок № 260) винагорода, передбачена постановою № 168, не підлягає включенню до місячного грошового забезпечення військовослужбовця, з якого визначається розмір грошової допомоги для оздоровлення. В той же час, суди зазначили, що індексація має систематичний характер, однак вона протиправно не була включена до складу грошового забезпечення, з якого нараховувалась та виплачувалась грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік. А тому, позовні вимоги в цій частині суди задовольнили.

ІІІ. Касаційне оскарження

9. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку із відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 та пункту 1 розділу ХХІІІ Порядку № 260, у подібних правовідносинах, та підпунктів «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

10. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому, зокрема, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін залишити - без змін.

IV. Установлені судами фактичні обставини справи

11. ОСОБА_1 з 05 березня 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира від 30 листопада 2023 року № 348 звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу з 30 листопада 2023 року.

12. В грудні 2023 представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію чи включено до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховано грошову допомогу для оздоровлення за 2022 та 2023 роки, суми індексації та додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

13. Листом від 19 січня 2024 року № 9/309 відповідач відмовив у такому перерахуванні коштів.

14. Позивач, вважаючи протиправними такі дії відповідача, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

15. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

17. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

18. У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі також - Закон № 2011-ХІІ) наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

19. За умовами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших, утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

20. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

21. Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

22. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова КМУ № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

23. Пунктом 2 постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

24. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністром оборони ( стаття 9 Закону №2011-XII).

25. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260.

26. Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення, зокрема, включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

27. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

28. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

29. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

30. Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

31. Виплата грошової допомоги на оздоровлення здійснюється відповідно до розділу ХХІІІ Порядку № 260, згідно з пунктом 6 якого передбачено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

32. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

VI. Позиція Верховного Суду

33. Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та/або апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

34. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

35. Враховуючи вимоги та обґрунтування касаційної скарги, перегляд оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом в її межах.

36. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із оскарженням дій відповідача, що виразились у не виплаті позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, в обчислення її розміру із місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та індексації у 2022 році.

37. Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується сторонами, що допомога на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік обчислені без врахування грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, та індексації.

38. Верховний Суд відкрив касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

39. У межах цього касаційного проводження питанням, яке потрібно вирішити є те, чи ураховується передбачена постановою КМУ № 168 щомісячна додаткова винагорода до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки.

40. Переглядаючи судові рішення судів попередніх інстанції в оскаржуваній частині, вирішуючи питання щодо правильності застосування цими судами норм чинного законодавства, Верховний Суд виходить з такого.

41. Після відкриття провадження у цій справі, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 08 серпня 2024 року у справі № 240/26703/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/32125/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 260/8841/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/25672/23під час розгляду подібних правовідносин сформовано висновок щодо врахування додаткової винагороди, передбаченою постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір грошової допомоги для оздоровлення.

42. Так, відповідаючи на вказане питання Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2024 року у справі № 240/26703/23 зазначив, що приписи пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ вказують, що ці норми встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги для оздоровлення.

43. Положення частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначати порядок виплати грошового забезпечення законодавець делегував, зокрема, Міністру оборони України.

44. Такими нормативно-правовими актами є Постанова № 704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу, окладу за військовим званням, включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), та Порядок № 260.

45. Отже, за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час дії воєнного стану.

46. За правилами пункту 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).

47. Підсумовуючи Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2024 року у справі № 240/26703/23 констатував, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що ураховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців.

48. Тому саме положення Порядку № 260 унормували приписи Закону № 2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір грошової допомоги для оздоровлення.

49. З урахуванням наведеного, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 серпня 2024 року у справі № 240/26703/23 є застосованими і до обставин цієї справи.

50. Аналогічні правові висновки сформовані Верховним Судом і у постановах від 23 вересня 2024 року у справах № 240/32125/23, № 260/8841/23, № 240/25672/23.

51. Висновки, викладені Верховним Судом у наведених постановах, є релевантними та застосовними до спірних правовідносин у справі, яка розглядається, тому відсутня необхідність формування правових висновків щодо спірних питань, й підстав для відступу від сформованих висновків не вбачається.

52. Отже, за такого правового регулювання та враховуючи практику Верховного Суду сформовану у подібних правовідносинах, Суд зазначає, що обчислюючи розмір допомоги на оздоровлення, без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, відповідач діяв правомірно.

53. Щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, то необхідно зазначити, у цій справі вирішувалося питання саме нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, а тому спірні правовідносини у справі № 260/3564/22 не є подібними до правовідносин, які є предметом спору в справі №240/2069/24.

54. Аргументи заявника щодо необхідності застосування правової позиції Верховного Суду, висловленої у справах № 826/11679/17, № 826/3398/17, № 802/955/17-а, № 825/812/17 та № 822/2741/17, Суд також не приймає, оскільки у цих справах вирішувалося питання щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого нарахована одноразова грошова допомога при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

VІІ. Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

55. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з?ясовані обставини в адміністративній справі, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

56. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

57. За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

58. Зважаючи на приписи статей 349, 350 КАС, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

VІІІ. Судові витрати

59. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

60. Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 240/2069/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіО.А. Губська М.В. Білак В.Е. Мацедонська