Справа № 420/11237/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11237/24

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

11 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 04.08.2022 року по 11.03.2024 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078,

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 463,15 грн. в місяць у загальній сумі 71 842,32 грн за період з 04.08.2022 року по 06.12.2023 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 463,15 грн в місяць у загальній сумі 14 253,29 грн. за період з 07.12.2023 року по 11.03.2024 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 04.08.2022 року по дату фактичної виплати індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2023, 2024 роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних років служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних років служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона звільнена з військової служби та виключена зі списків військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2023 № 75. При цьому, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті, однак така позивачу не нарахована ані під час служби ані під час звільнення. Крім того, позивач зазначила, що під час здійснення виплат при звільненні військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не враховано індексацію грошового забезпечення до складу грошового забезпечення:

- при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2024 роки;

- при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки;

- при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних років служби. Крім того, відповідачами не була врахована індексація при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки.

Військова частина НОМЕР_2 заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача. З 01.03.2018 року підвищено посадові оклади військовослужбовців, а тому обчислення індексу для проведення індексації має здійснюватися з квітня 2018 року. Згідно матеріалів справи вбачається відсутність факту протиправною бездіяльності відповідача у нарахуванні та виплати різниці індексації за спірний період. Крім того, нарахування індексації грошового забезпечення за 2023 рік взагалі не проводиться відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України про державний бюджет на 2023 рік», яким дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на 2023 рік зупинено, тому вимоги нарахувати та виплатити індексацію за період 2023 року повністю необґрунтовані.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 04.08.2022 року по 31.12.2022 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 04.08.2022 року по 31.12.2022 року включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01.01.2024 року по 11.03.2024 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01.01.2024 року по 11.03.2024 року включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2024 роки, компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2024 роки, компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт наголосив, що відповідно до абз.4, 6 п.1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства Оборони України від 22 травня 2017 року №280, командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. Крім того, апелянт наголосив, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, шо наказом від 04.08.2022 року № 187 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 з 04.08.2022 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення у пункту постійної дислокації при військовій частині НОМЕР_1 зараховано з 05.08.2022 року, та вважати її такою, що з 04 серпня 2022 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків (а.с. 28).

Наказом від 06.12.2023 року № 348 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 вважати такою, що 06.12.2023 року справи та посаду здала і вибула до нового місця служби в АДРЕСА_1 , військової частини НОМЕР_1 . З 06.12.2023 року виключена зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 29 - 30).

Наказом від 07.12.2023 року № 355 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , яка прибула з військової частини НОМЕР_2 , з 07.12.2023 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 08.12.2023 (а.с. 36, 40-41).

Наказом від 11.03.2024 року № 75 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , звільнену наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 898 від 08.02.2024 у запас, з 11.03.2024 виключено зі списків особового військової частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з 12.03.2024 (а.с. 31).

04 квітня 2024 року ОСОБА_2 через представника звернулась до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 із заявою, в якій просила, зокрема здійснити нарахування та виплату індексації-різниці за період з 04.08.2022 по 11.03.2024 та компенсації втрати частини доходів, на які не отримала відповіді (а.с. 49-53).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Суд зазначив, що сума можливої індексації складає 4 463,15 грн. (1762,00 грн. * 253,30%/ 100), яка є більшою за розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року (0,00 грн), що є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 у розмірі 4 463,15 грн щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. Крім того, суд зазначив, що оскільки індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця, тому, відповідно, повинна включатися до розрахунку грошового забезпечення та виплат, які здійснюються при звільненні.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає, що частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Оскільки спірні правовідносини охоплюють період після 19 липня 2022 року, то до спірних позовних вимог застосуванню підлягає частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 500/7140/23 від 31 жовтня 2024 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, з посиланням на правову позицію, викладену ВС в постанові по справі 12.03.2024 по справі № 380/9291/22, запропоновано ОСОБА_1 у п`ятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали надати пояснення щодо дотримання строку звернення з даним позовом до суду та/або заяву про поновлення строку звернення до суду із наданням відповідних доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод, які унеможливили своєчасне подання позову з врахуванням висновків колегії суддів щодо застосування положень ст. 233 КЗпП України.

На виконання ухвали, 30 жовтня 2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.

Розглянувши подане представником позивача клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Судова колегія звертає увагу, що спірні правовідносини виникли під час дії нової редакції ст.233 КЗпП, яка з 19 липня 2022 року обмежує строки звернення до суду, зокрема щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) трьома місяцями.

Оскільки позивач вчасно звернулась до суду з позовом щодо повного розрахунку при звільненні, то строки для перерахунку індексації грошового забезпечення позивача підлягають застосуванню в межах тримісячного строку, встановленого ст.233 КЗпП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду представник позивача посилається на COVID-19.

З цього питання колегія суддів наголошує, що строки визначені статтею 233 КЗпП, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У зв`язку з відміною постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, продовжені строки, визначені статтею 233 КЗпП, завершились у 00 год. 01 хв. 01.07.2023.

Позовна заява, подана до суду першої інстанції 10.04.2024, тобто з пропуском 3-місячного строку звернення з вимогами за період з 04.08.2022 по 09.01.2024 року, навіть з урахуванням продовження строків пунктом 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Посилання представника позивача на те, що з моменту звільнення позивачем без зайвих зволікань та у розумні строки вжито заходів щодо з`ясування вірності та коректності виплат грошового забезпечення під час проходження військової служби висновків апеляційного суду не спростовують і лише свідчать про дотримання позивачем встановленого ст.233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду з цим позовом.

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду не вказав, які саме об`єктивні поважні (непереборні) причини унеможливили його звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк та не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку у визначені законом строки; не довів, що в цій справі неможливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення.

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати вчасно і в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції були наявні підстави для застосування норм ст. 123 КАС України та повернення позовної заяви, однак суд першої інстанції не надав жодної оцінки, ані під час відкриття провадження, ані під час розгляду справи по суті, хоча відповідач наголошував на не дотриманні позивачем строків звернення до суду (у відзиві на позовну заяву).

Відповідно до ч.3, 4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 04.08.2022 по 10.12.2023 року підлягають залишенню без розгляду.

Щодо обрахунку та виплати індексації різниці позивачу з 11.12.2023 по 11.03.2024 року, колегія суддів зазначає наступне.

Судова колегія зазначає, що поняття індексації-різниці викладено у абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.

З матеріалів справи вбачається, що поточна індексація за спірний період не є предметом даного спору.

В свою чергу, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація різниця, з урахуванням залишення без розгляду частини позовних вимог, за період з 11.12.2023 по 11.03.2024 року.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, для вірного вирішення справи, необхідно підтвердити чи спростувати доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року до 30 вересня 2020 року і що це право порушив відповідач.

Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Згідно п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (чинної станом на лютий березень 2018 року), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Суд першої інстанції вірно встановив, що сума можливої індексації в березні 2018 року складає 4 463,15 грн. (1762,00 грн. * 253,30%/ 100).

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року становить 0,00 грн, за відсутності в матеріалах справи відомостей щодо грошового забезпечення позивача.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року витребувано у ОСОБА_1 відомості щодо отриманого нею грошового забезпечення за період лютий березень 2018 років.

Судова колегія враховує, що відповідно до п.8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий.

З картки особового рахунку позивача вбачається, що у лютому 2018 року грошове забезпечення позивача становило 7 811,04 грн (при посадовому окладі 530 грн, виплачено у березні), а у березні 2018 року 8217,15 грн (при посадовому окладі 2 550 грн, за вирахуванням грошової допомоги на оздоровлення, виплачено у квітні).

Отже, грошове забезпечення позивача з урахуванням постійних його складових за березень 2018 року збільшилось на 406,11 грн (А) (8 217,15-7 811,04).

Оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року складав 406,11 грн, що не перевищує суму можливої індексації, то позивач має право на отримання щомісячної індексації різниці період за період з 11.12.2023 по 11.03.2024 року, виходячи з фіксованої величини у розмірі 4 057,04 грн (4 463,15 406,11) щомісячно.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до п. 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами).

З викладеного вбачається, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію різницю за період з 01.01.2024 по 11.03.2024 року, виходячи з щомісячного розміру 4 057,04 грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2024 роки, компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, як складової конституційного права на соціальний захист, що відповідає сталі правовій позиції Верховного Суду.

За правилами пункту 6 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року № 260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Як вбачається з наказу № 75 від 11.03.2024 року, яким позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 зобов`язано виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, одноразову допомогу по звільненню, компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 2024 роки.

Оскільки зазначені виплати, відповідно до приписів Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року № 260, розраховуються із місячного грошового забезпечення військовослужбовця, та як встановлено вище з урахуванням індексації, то такі виплати також підлягають перерахунку.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а саме не вірно розрахував індексацію різницю та не дослідив питання строку звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак в іншій частині.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 квітня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 04.08.2022 по 10.12.2023 року залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01.01.2024 року по 11.03.2024 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4 057,04 грн. в місяць за період з 01.01.2024 року по 11.03.2024 року включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2024 роки, компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2024 роки, компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко