Справа № 160/23612/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
29.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 377 від 09.07.2024 року «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №1462о/с від 23.07.2024 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області з 23.07.2024р.;
- поновити на посаді старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 з 23.07.2024;
- зобов`язати УПП в Дніпропетровській області ДПП здійснити виплату ОСОБА_1 заробітної плати та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Ухвалою суду від 03.09.2024 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.160,161 КАС України.
09.09.2024 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 16.09.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 16.09.2024 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, а саме копії:
копію матеріалів службового розслідування;
докази ознайомлення позивача із наказом про призначення/закінченням службового розслідування;
копії наказу Департаменту патрульної поліції № 377 від 09.07.2024 року «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП;
копію наказу Департаменту патрульної поліції №1462о/с від 23.07.2024 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області з 23.07.24;
довідку про суми середньомісячного та середньоденного нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача за останні два місяця перед звільненням із зазначенням підстав для нарахування та виплати кожного виду грошового забезпечення, зазначенням кількості відпрацьованих днів у кожному місяці та утриманих податків та зборів;
довідку-розрахунок грошового забезпечення позивача при звільненні;
копію посадової інструкції позивача на останній займаній посаді.
26.09.2024 року відповідачем 2 до суду подано клопотання про залишення позову без розгляду.
У обґрунтування клопотання зазначено, що частиною 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Тобто, положення КАС України встановлюють загальні правила щодо строків звернення до суду з адміністративним позовом та визначають, що законами можуть встановлюватись інші строки, ніж передбачені цим кодексом. При цьому, як то визначено ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України, якими визначені строки саме оскарження дисциплінарних стягнень, в тому числі у вигляді звільнення зі служби в поліції, регулюють більш вузьке коло правовідносин, ніж норми ст. 122 КАС України, якими, зокрема встановлюються строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби взагалі (ч. 5 ст. 122 КАС), а отже є спеціальними по відношенню до наведених в КАС України положень. При цьому за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів (змістовний принцип застосування правових норм). Вказують, що позивач в цьому випадку мав керуватись положеннями Дисциплінарного статуту Національної поліції України, яким визначений п`ятнадцятиденний строк оскарження до адміністративного суду застосованого до нього дисциплінарного стягнення. При цьому з наказом ДПП від 09.07.2024 року № 377 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції позивач ознайомлений 18.07.2024 року під особистий підпис, про що свідчить відповідна, вчинена ним власноруч, відмітка на вказаному наказі. З наказом ДПП від 23.07.2024 року№ 1462 о/с про звільнення зі служби в поліції, виданим на реалізацію вказаного дисциплінарного стягнення, позивач ознайомлений під особистий підпис 23.07.2024 року. Таким чином, за наведеними положеннями чинного законодавства, вважають, що позивач з 23.07.2024р. вважається таким, що ознайомлений з наказом ДПП від 23.07.2024р. № 1462 о/с (наказ по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення) та мав право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення до 07.08.2024 включно. Позовна заява у даній справі подана ОСОБА_1 29.08.2024, тобто поза межами звернення з таким позовом до суду.
26.09.2024 року відповідачем 2 до суду подано клопотання про долучення додаткових доказів по справі.
02.10.2024 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву позивача.
07.10.2024 року відповідачем 2 подано клопотання про долучення доказів.
08.10.2024 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
08.10.2024 року відповідачем 2 подані письмові заперечення на відповідь на відзив.
10.10.2024 року відповідачем 2 подано клопотання про долучення додаткових доказів по справі.
Щодо клопотання відповідача 2 про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Аналіз наведеної норми доводить, що як наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності так й наказ по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, може бути оскаржений до суду протягом 15-ти днів з дня його ознайомлення.
Згідно з ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно матеріалів справи, позивач просив суд, зокрема, у тому числі:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 377 від 09.07.2024 року «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №1462о/с від 23.07.2024 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області з 23.07.24, тощо.
З наказом від 23.07.2024 р. за №1462о/с позивач ознайомлений 23.07.2024 року під особистий підпис.
З наказом від 09.07.2024 року за №377, позивач ознайомлений 18.07.2024 року під особистий підпис.
Згідно долучених до матеріалів справи доказів, позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката, який 14.08.2024 року подав адвокатські запити до Департаменту патрульної поліції, з проханням про надання відповідних документів.
З позовом позивач звернувся до суду - 29.08.2024 року.
Слід вказати, що питання щодо строків звернення до суду було вирішено в ухвалі суду від 16.09.2024 року про відкриття провадження у цій справі.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".
Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.
Відповідно до частини 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про поважність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, зважаючи на вказані представником відповідача у поданому клопотанні обґрунтування, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
На підставі вищевикладеного, суд зробив висновок про відмову у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 12.11.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовна зайва обґрунтована посиланнями на протиправність звільнення позивача зі служби.
Зазначає, що він працював в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області з 06.07.2007 по 23.07.2024 р.р. на посаді старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом № 1462 о/с від 23.07.2024р. «По особовому складу» його було звільнено з посади старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, починаючи з 23 липня 2024 року.
Вказує, що підставою звільнення послугував наказ Департаменту патрульної поліції від 09.07.2024 року № 377 «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення», через те, що цим наказом до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Відповідно до Наказу УПП в Дніпропетровській області ДПП від 03.06.2024 року №267 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» було проведено службове розслідування, призначене з метою перевірки відомостей, викладених у рапорті начальника відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП підполковника поліції, зареєстрованого 09.02.2024 року за № 6193ВН/41/19-2024, в якому містяться відомості, що мають ознаки дисциплінарного проступку в діях позивача під час виконання службових обов`язків.
Позивач зазначає, що під час службового розслідування встановлено, що він, на думку посадових осіб відповідача, не вніс до інформаційної системи «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відомості щодо протоколів про адміністративні правопорушення серій ААД №556803, ААД № 554172, ААД 554600, ААД № 553122, ААД № 265246, ААД № 265745 ААД № 555117, ААД № 556677, ААД № 553702,ВАБ № 990440, ААД № 554452, А АД №689379, ВАБ № 240088, ААД № 557571, ААД № 555204, що відповідно є наслідком систематичного неналежного виконання наказів безпосереднього керівника, виданих у межах його повноважень, а також вніс до ІП «Адміністративна практика» системи ІПНП недостовірні відомості щодо протоколів про адміністративні правопорушення серій ААД №649554, ААД № 649743, ВАД № 067735 та ААД № 043759, чим учинив дисциплінарний проступок.
Позивач зазначає, що в нього не було відібрано пояснення з цього приводу та їх не долучено до матеріалів службового розслідування.
Всі протоколи про адміністративні правопорушення, невнесення яких стало підставою для проведення службового розслідування, було складено 20.03.2024, 21.03.2024 та 28.03.2024р.р., відсутні відомості про дати їх надходження до УПП та взагалі відсутня будь-яка інформація про те, що позивача їх отримував на опрацювання та внесення до ІП «Адміністративна практика» системи ІПНП.
Позивач зазначає, що якщо вказані протоколи ним не було отримано, всі вчинені керівництвом підрозділу дії, є порушенням його прав та Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Зокрема, неможливість внесення та отримання таких документів, підтверджується перебуванням його у черговій відпустці з 01.04.2024р., відповідно до Наказу.
Позивач також, звертає увагу суду на те, що з висновком службового розслідування, його ознайомлено не було та його копію йому не надано. Щодо його результатів, дізнався фактично зі спірних наказів.
Вказує про те, що він не має жодних не знятих дисциплінарних стягнень та взагалі останній рік до нього дисциплінарні стягнення не застосовувались.
Зазначає, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку черговості.
Таким чином, застосування дисціплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, вважає незаконним та таким, що суперечить чинному законодавству, у тому числі Дисциплінарному статуту Національної поліції України.
Окрім того, позивач зазначив про те, що він категорично не згоден з висновком службового розслідування, оскільки розслідування проведено неповно, та його результати не відповідають дійсності, також не згоден із наказом про його звільнення з посади, та вважає їх незаконними та безпідставними та такими що підлягають скасуванню.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Ухвалою суду від 16.09.2024 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідачем 1 отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
На адресу суду від представника відповідача 2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на наявність матеріалів службового розслідування, враховуючи відомості, що характеризують капітана поліції ОСОБА_1 , зважаючи на його попередню поведінку та ставлення до служби, а також інші визначені чинним законодавством обставини, враховуючи при цьому негативний вплив вчинених позивачем дій на авторитет органів Національної поліції, дисциплінарною комісією в повній мірі встановлено наявність в діях позивача повного складу дисциплінарного проступку, що має наслідком притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Зазначають про те, що позивач порушив вимоги законодавства, за що і був притягнутий до відповідальності.
Щодо порядку проведення службового розслідування зазначають, що воно проведено згідно вимог законодавства.
Щодо градації дисциплінарних стягнень зазначає, що йдеться про накладення в порядку зростання, а не про послідовність.
Так, наказом ДПП від 16.04.2024 року № 52 позивача, всупереч його твердженням в позові про відсутність в нього діючих дисциплінарних стягнень, вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає наведеним положенням Дисциплінарного статуту.
Звернули увагу суду на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його позиції щодо відсутності в його діях ознак дисциплінарного проступку, а також протиправності рішення відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Так, згідно матеріалів справи, позивач проходив службу на посаді старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління.
Наказом ДПП № 1462 о/с від 23.07.2024 року старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) було звільнено зі служби в поліції.
Підставою для звільнення позивача став наказ ДПП від 09.07.2024 року № 377 «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення», який було видано за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу Управління від 03.06.2024 року № 267 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» за фактом порушення позивачем службової дисципліни.
Так, згідно долучених до матеріалів справи доказів, та матеріалів службового розслідування, службовим розслідуванням було встановлено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні вимог пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, зміст якої визначений статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2023 № 180, підпункту 2.1.11 пункту 2.1 розділу 2 посадової інструкції старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.12.2017 № 6086, та виразився у невнесенні відповідної інформації до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», стосовно протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 556803, серії ААД № 554172, серії ААД № 554600, серії ААД № 553122, серії ААД №265246, серії ААД № 265745, серії ААД № 555117, серії ААД № 556677, серії ААД № 553702, серії ВАБ № 990440, серії ААД № 554452, серії ААД № 689379, серії ВАБ № 240088, серії ААД № 557571 та серії ААД №555204, що, за висновками, які здійснені в матеріалах службового розслідування, є наслідком систематичного неналежного виконання наказів безпосереднього керівника, виданих в межах його компетенції, а також у внесенні недостовірної інформації до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», стосовно протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 649554, серії ААД № 649743, серії ВАД №067735 та серії ААД № 043759, що за висновками відповідача свідчить про категоричний прояв непрофесійного та безвідповідального ставлення посадової особи до виконання покладених на неї службових обов`язків, через не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, та шляхом вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України та перебувають у прямому протиріччі із вимогами визначеними Присягою працівника поліції, що є несумісним із подальшим проходженням служби.
Виявлене порушення докладно описано у висновку службового розслідування.
Так, під час проведення службового розслідування посадовими особами відповідача було проаналізовано відомості з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», з яких встановлено та підтверджено відсутність в системі ІПНП відповідних рішень суду за 13 протоколами про адміністративні правопорушення, що, як встановлено з наявних матеріалів службового розслідування, надійшли на адресу Управління з відповідних судів в період з 18.03.2024 по 26.03.2024р.р. та були за резолюцією керівника відділу передані для подальшого опрацювання позивачу.
Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, встановлено, що в матеріалах службового розслідування, містяться письмові пояснення старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління майора поліції, відповідно до яких вказані матеріали для подальшого опрацювання позивач отримував вчасно в присутності опитаного.
Також з наявних матеріалів службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що позивачем під час опрацювання постанов у справах про адміністративні правопорушення, що надійшли з відповідних судів до Управління в період з 22.03.2024 по 26.03.2024р.р., внесено до системи ІПНП недостовірну інформацію щодо розглянутих судом справ.
05.06.2024 року позивачем були надані письмові пояснення відповідачеві з приводу вказаних вище обставин, що слугували підставою для проведення службового розслідування відносно позивача.
Наведене підтверджується наявністю в матеріалах службового розслідування письмових пояснень позивача від 05.06.2024 року.
Встановлено, що під час проведення службового розслідування, наслідком якого є спірне звільнення позивача зі служби в поліції, дисциплінарна комісія врахувала, що наказом Управління від 11.10.2023 року № 114 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за дисциплінарний проступок, який виразився у внесенні недостовірної інформації до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП.
27.12.2023р. начальником Управління підполковником поліції було затверджено висновок службового розслідування, проведеного на підставі наказу Управління від 02.12.2023р. № 479 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».
Відповідно до цього висновку дисциплінарною комісією встановлено несвоєчасне внесення позивачем інформації до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП та, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення у вигляді догани, вирішено обмежитись раніше застосованим дисциплінарним стягненням.
Окрім того, згідно долучених до матеріалів справи доказів, позивач на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, застосоване наказом Управління від 16.04.2024 №52.
Позивач не погодившись із вказаними вище наказами, також не погоджується із його звільненням зі служби, висновками, здійсненими в матеріалах службового розслідування, вважає, що відповідачем було допущено порушення в ході проведення службового розслідування, а також те, що розслідування проведено неповно, його результати не відповідають дійсності, звернувся до суду із цим позовом про їх скасування, поновлення його на займаній посаді та відновлення своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з ч. 14 ст. 2 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою ст. 4 Закону № 2232-XII встановлено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями, зокрема, шляхом призову громадян України на військову службу.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 1 статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
У ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII зазначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно ч. 2, 4 ст. 24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Частиною першою ст. 64 Закону №580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає. Присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).
Згідно ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
- безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Згідно ч. 1-6 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.
Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.
Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
За ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
За ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Частиною 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту встановлено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Згідно з ч. 1, 3, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно ч. 1-2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає про таке.
Так, згідно матеріалів справи, позивач проходив службу на посаді старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління.
Наказом ДПП № 1462 о/с від 23.07.2024 року старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) було звільнено зі служби в поліції.
Підставою для звільнення позивача став наказ ДПП від 09.07.2024 року № 377 «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення», який було видано за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу Управління від 03.06.2024 року № 267 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» за фактом порушення позивачем службової дисципліни.
Так, згідно долучених до матеріалів справи доказів, службовим розслідуванням було встановлено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні вимог пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, зміст якої визначений статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2023 № 180, підпункту 2.1.11 пункту 2.1 розділу 2 посадової інструкції старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.12.2017 № 6086, та виразився у невнесенні відповідної інформації до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», стосовно протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 556803, серії ААД № 554172, серії ААД № 554600, серії ААД № 553122, серії ААД №265246, серії ААД № 265745, серії ААД № 555117, серії ААД № 556677, серії ААД № 553702, серії ВАБ № 990440, серії ААД № 554452, серії ААД № 689379, серії ВАБ №240088, серії ААД № 557571 та серії ААД №555204, що, за висновками, які здійснені в матеріалах службового розслідування, є наслідком систематичного неналежного виконання наказів безпосереднього керівника, виданих в межах його компетенції, а також у внесенні недостовірної інформації до інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», стосовно протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 649554, серії ААД № 649743, серії ВАД № 067735 та серії ААД № 043759, що за висновками відповідача свідчить про категоричний прояв непрофесійного та безвідповідального ставлення посадової особи до виконання покладених на неї службових обов`язків, через не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, та шляхом вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України та перебувають у прямому протиріччі із вимогами визначеними Присягою працівника поліції, що є несумісним із подальшим проходженням служби.
Під час проведення службового розслідування було проаналізовано відомості з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», з яких встановлено та підтверджено відсутність в системі ІПНП відповідних рішень суду за 13 протоколами про адміністративні правопорушення, що, як встановлено з наявних матеріалів службового розслідування, надійшли на адресу Управління з відповідних судів в період з 18.03.2024 по 26.03.2024 та були за резолюцією керівника відділу передані для подальшого опрацювання позивачу.
Слід вказати про те, що виявлене порушення докладно описано у висновку службового розслідування.
Щодо доводів позивача про всі протоколи про адміністративні правопорушення, невнесення яких стало підставою для проведення службового розслідування, було складено 20.03.2024, 21.03.2024 та 28.03.2024, відсутні відомості про дати їх надходження до УПП та взагалі відсутня будь-яка інформація про те, що він їх отримував на опрацювання та внесення до ІП «Адміністративна практика» системи ІПНП.
Дослідивши докази по справі, слід вказати про те, що в матеріалах службового розслідування, здійсненого відносно позивача, містяться письмові пояснення старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління майора поліції відповідно до яких вказані матеріали для подальшого опрацювання позивач отримував вчасно в присутності опитаного.
Також, з наявних матеріалів службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що позивачем під час опрацювання постанов у справах про адміністративні правопорушення, що надійшли з відповідних судів до Управління в період з 22.03.2024 по 26.03.2024р.р, внесено до системи ІПНП недостовірну інформацію щодо розглянутих судом справ.
Слід вказати, що такі дії належить оцінювати крізь призму співвідношення норм ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту та п. 4 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту (подібні положення наявні і в Посадовій інструкції). Тобто, йдеться про співвідношення обов`язку виконувати наказ з обставинами неможливості виконання наказу, що слід оцінити в контексті притягнення особи до відповідальності за невиконання наказу.
Відповідно, предмет судового дослідження в цьому аспекті справи стосується перевірки обставин, на які посилався позивач в обґрунтування підстав для фактичного невиконання наказу, в аспекті їх дійсності та значущості.
Суд зазначає, що правова оцінка поведінці відповідача надається ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття (вчення) оспорюваних рішення, дії чи допущення бездіяльності.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 26.11.2020 року у справі №200/2396/19-а.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Враховуючи наведені вище положення, слід дійти до висновку, що відповідачем доведені здійснені висновки у матеріалах службового розслідування здійснених відносно позивача.
Також, слід вказати про те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач і раніше вже притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог чинного законодавства, яким врегульовано питання ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» системи ІПНП в частині внесення недостовірної інформації.
Під час проведення службового розслідування, наслідком якого є звільнення позивача зі служби в поліції, дисциплінарна комісія, у тому числі врахувала, що наказом Управління від 11.10.2023 року № 114 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за дисциплінарний проступок, який виразився у внесенні недостовірної інформації до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП.
27.12.2023 року начальником Управління підполковником поліції було затверджено висновок службового розслідування, проведеного на підставі наказу Управління від 02.12.2023 року № 479 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».
Згідно цього висновку дисциплінарною комісією встановлено несвоєчасне внесення позивачем інформації до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП та, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення у вигляді догани, вирішено обмежитись раніше застосованим дисциплінарним стягненням.
Враховуючи наведені обставини, відповідач дійшов до обґрунтованих висновків про те, що допущені позивачем порушення мають систематичний характер та свідчать про його неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків.
Доводи позивача щодо неознайомлення його з наказом про призначення службового розслідування судом відхиляються, оскільки відповідачем надано пояснення позивача від 05.06.2024 року.
Отже, позивач належним чином був ознайомлений як з цим наказом, так і з фактом проведення службового розслідування, при цьому вже 05.06.2024 року скористався основним процесуальним правом надав пояснення.
Доводи позивача щодо порушення права на захист (витребування документів, долучення доказів, ознайомлення з матеріалами розслідування, висловлення зауважень та пропозицій, ознайомлення з висновками розслідування) судом відхиляються з огляду на відхилення попереднього аргументу позивача позивач на наступний день після початку службового розслідування був обізнаний про факт його проведення, а тому мав можливість користуватися відповідними процесуальними правами, доказів перешкод у їх використання до суду не надано, а судом не встановлено.
Доводи позивача про неповноту службового розслідування судом також відхиляються як похідні, оскільки сам позивач заявив їх «у зв`язку із відсутністю належним чином викладених пояснень та заперечень з боку позивача», хоча відповідні пояснення позивачем були надані. Інших проявів неповноти службового розслідування відповідачем не наведено, а судом не встановлено.
Доводи позивача щодо черговості застосування дисциплінарного стягнення (ст. 29 Дисциплінарного статуту) судом відхиляються з огляду на таке.
Змістовне тлумачення цієї норми зумовлює висновок про те, що вона не встановлює правила про почергове застосування дисциплінарних стягнень, натомість передбачає, що кожне нове стягнення не може бути менш суворим, ніж попереднє. Зворотній підхід дозволяв би вчинення дисциплінарних проступків будь-якої тяжкості без можливості звільнення особи з Національної поліції, що не відповідає меті існування Національної поліції - служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.
Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно, як помилково вважає позивач.
Суд зазначає, що цей правовий висновок стосується тлумачення норми права як такої, безвідносно до обставин конкретної справи, а тому є релевантним та враховується судом.
Так, згідно долучених до матеріалів справи доказів позивач на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції мав діюче (непогашене) дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, застосоване наказом Управління від 16.04.2024 №52.
Таким чином, такі доводи позивача, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Окрім того, слід вказати про те, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.
В цій справі відсутні підстави вважати недотриманими положення законодавства чи засади законодавства під час реалізації відповідачем відповідних повноважень позивачу.
Суд звертає увагу також на відсутність заперечень позивача щодо дисциплінарного стягнення застосованого відносно нього у вигляді суворої догани, яке було застосовано наказом Управління від 16.04.2024 року №52.
У передбаченому законом порядку вказаний наказ позивачем оскаржено не було.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Дисциплінарного статуту строк дії цього стягнення не сплив, а його накладено менш ніж за тиждень до спірної ситуації. Отже, пропорційність наказу відповідача, яку суд вже визнав дотриманою при безпосередньому (без урахування попереднього стягнення) застосуванні до позивача стягнення за вчинене дисциплінарне правопорушення, належить також оцінювати з урахуванням попереднього стягнення, яке додатково свідчить про пропорційність та обґрунтованість рішення відповідача.
Отже, доводи позовної заяви є неналежними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Позивач зазначав про обставини перебування у відпустці з 01.04.2024 року, між тим вказана обставина не спростовує наведеного вище.
Судом було досліджено та надано повну та всебічну правову оцінку повноті та всебічності проведеного службового розслідування, дотримання законодавства в ході проведення такого розслідування та застосування до позивача дисциплінарного стягнення, в т.ч. його пропорційності, в ході якої не встановлено порушення відповідачем вимог законодавства.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.
Щодо розподілу судових витрат.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 12.11.2024 року.

Суддя В.В. Ільков