Справа № 420/11197/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11197/24

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.01.2024 року про перехід виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області № 5-766/20/8 від 17.03:2020 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 149 767,50 гривень з 90%, які виплачувалися з 01.11.2020 року по 01.02.2024 року, до 50% з 01.02.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління судової адміністрації в Одеській області за № 5-766/20/8 від 17.03.2020 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 90 % від суддівської винагороди в розмірі 149767,50 гривень, починаючи з 01.02.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звільнений з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2017 року у справі № 521/1891/17 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, стаж роботи станом на 20 жовтня 2016 року - 42 роки 3 місяці 5 днів. Також вказаним рішенням зобов`язано УПФУ виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Однак відповідач 09.01.2024 року зменшив розмір довічного грошового утримання, встановивши його на рівні 50% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідно до чинного законодавства довічне грошове утримання суддів у відставці становить 50% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та збільшується за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, а не на іншій будь-якій посаді, яка зараховується до загального стажу роботи. Зважаючи, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 15 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача з 09.01.2024 складає 74883,75= 149767,50 грн х 50 % (стаття 142 Закону). Відповідач вказав, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, та робота на слідчих посадах, однак при обчисленні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має враховуватись лише стаж роботи на посаді судді.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт наголошує, що враховуючи суддівський стаж позивача 15 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 50% розміру грошової винагороди працюючого судді.

Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Приморського районного суду м.Одеси відповідно постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 року за№ 1515-VIII.

Позивач відрахований зі штату Приморського районного суду м.Одеси у зв`язку із звільненням у відставку 20 жовтня 2016 року (наказ № 24-ос/с від 20 жовтня 2016 року).

Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси позивачу надано повідомлення № 6703 від 17 листопада 2016 року, в якому зазначено, що при вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, довічне грошове утримання призначено в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі № 521/1891/17, визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси, якими ОСОБА_1 перерахований суддівський стаж на посаді судді, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова за період з 1 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року, що становить 2 роки 5 місяців 4 днів; період роботи на посаді слідчого, а саме: з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року - слідчим по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому; 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року слідчим СВ Маліновського Райвиконкому м. Одеси; з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року заступником начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси; 10 вересня 1990 року по 24 червня 1999 року старшим слідчим СВ по ДТП ОМВС України в Одеській області та період роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних суддів м. Одеси у період з 18 грудня 2000 року по 20 жовтня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 жовтня 2016 року 42 роки 3 місяці 5 днів, встановивши розмір посадового окладу, з якого необхідно обчислювати довічне грошове утримання судді у відставці 30400 (тридцять тисяч чотириста) гривень, в тому числі: 16000 гривень - оклад судді; 80% або 12800 гривень - доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 35 років; 10% або 1600 гривень - за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси перерахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з заробітної плати розміром 30400 грн., відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 02.02.2017 року № 5-312/17, починаючи з 21.10.2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Одеській області за № 5-766/20/8 від 17.03.2020 року позивач повідомлений, що станом на 19 лютого 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 149 767 гривень 50 копійок.

04 червня 2020 року позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду і України в м.Одесі із заявою про здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утриманні судді з 19 лютого 2020 року, враховуючи суддівську грошову винагороду в розмірі 149767 гривень 50 копійок.

05 червня 2020 року позивач отримав з відділу з питань перерахунків пенсій і управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення № 91 від 05.06.2020 року про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці згідно зазначеної довідки про грошову винагороду в розмірі 149767,50 гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року по справі за № 420/5099/20 визнано неправомірним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 91 від 05.06.2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 17.03.2020 року за № 5-766/20/8 з 19 лютого 2020 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року, а також на підставі постанови Малиновського райсуду м.Одеси від 27.02.2017 року і ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 листопада 2020 року позивачу був зроблений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суми суддівської винагороди в сумі 149767,50 гривень.

Як зазначає відповідач, за перевіркою матеріалів пенсійної справи встановлено, що невірно обчислено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вищезазначеними рішеннями суду. На підставі розпорядженням від 09.01.2024 пенсійну справу приведено у відповідність до норм діючого законодавства та розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року складає 74883,75 грн. (149767,50 грн. х 50%, при стажі судді 15 років).

Не погоджуючись із здійсненим перерахунком довічного грошового утримання судді у відставці, вважаючи протиправними відповідні дії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наявний у позивача стаж, який має враховуватись до стажу судді, який дає право на відставку, дозволяє йому отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

В силу статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №1402).

Згідно ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку.

Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином, наявне правове регулювання та правові висновки Конституційного Суду України дають суду апеляційної інстанції можливість зробити висновок, що держава гарантує кожному судді, який йде у відставку належне щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого у свою чергу залежить зокрема від суддівського стажу.

Позивач вважає, що його стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 42 роки 3 місяці 5 днів і складається з: проходження строкової служби в збройних силах; половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті; період роботи на посаді слідчого; період роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних суддів м. Одеси.

В той же час за правовою позицією відповідача до стажу зараховується виключно період роботи посаді судді, тому стаж позивача становить 15 років 10 місяців 2 дні.

Судова колегія також звертає увагу, що буквальне тлумачення відповідачем ч. 3 ст. 142 Закону №1402 нівелює право позивача на правильне визначення розміру його щомісячного грошового довічного утримання позаяк суддівський стаж для судді у відставці визначається не лише за посадою судді, а додатково враховується й стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

При розгляді справи, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує правові висновки Верховного Суду викладених у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 419/356/17, від 14 травня 2021 року у справі № 592/3354/17, від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21, відповідно до яких період проходження строкової військової служби, половина строку навчання в інституті (денна форма) підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Для повного та об`єктивного розгляду даної справи апеляційний суд ухвалою від 29 жовтня 2024 року витребував від управління ПФУ відомості про стаж роботи ОСОБА_1 , які дає право на відставку та якій має бути врахований до стажу судді при нарахуванні довічного грошового утримання.

Згідно наданих відомостей судова колегія встановила наступний стаж роботи позивача, якій має бути врахований для отримання ним довічного грошового забезпечення судді:

- проходження строкової служби в збройних силах у період з 15.05.1972 року по 07.05.1975 року, що становить 2 роки 11 місяців 23 дні;

- навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова за період з 1 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року, половина строку якого становить 2 роки 4 місяців 26 дні.

Крім того, надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує, що на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон №1402.

Згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (далі - Закон №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015 року) передбачалося, що судді, при призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, яке діяло на день набрання чинності цим Законом.

Своєю чергою, до набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Частиною першою статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі № 515/709/17, предметом якої була правомірність рішення пенсійного органу, яким при визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не було зараховано до стажу роботи на посаді судді періоду роботи позивача на посаді слідчого, сформував висновок, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж (стаж слідчого), дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. При визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці стаж роботи слідчим прирівнюється до суддівського стажу.

Такий правовий висновок також підтриманий Верховним Судом у постановах від 24.10.2024 року у справі №420/10628/21, від 08.09.2022 року у справі № 400/3035/21, від 13.02.2020 року у справі №592/5433/17, від 28.11.2019 року у справі №589/4735/16-а, від 12.03.2019 року у справі №144/247/17.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів позивач перебував на слідчих посадах, у періоди: з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року - слідчим по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому; 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року слідчим СВ Маліновського Райвиконкому м. Одеси; з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року заступником начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси; 10 вересня 1990 року по 24 червня 1999 року старшим слідчим СВ по ДТП ОМВС України в Одеській області.

Таким чином колегією суддів встановлено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах слідчого становить 18 років 8 місяців 7 днів та, відповідно, має зараховуватись до стажу судді.

Отже, суд апеляційної інстанції встановив, що стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складається з періодів:

проходження строкової служби в збройних силах - 2 роки 11 місяців 23 дні;

половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті - 2 роки 4 місяців 26 дні;

період роботи на слідчих посадах - 18 років 8 місяців 7 днів

період роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних суддів м. Одеси 15 років 10 місяців 4 дні;

В підсумку, стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 39 років 11 місяців.

Отже, наявне правове регулювання спірних правовідносин зобов`язує пенсійний орган при визначенні розміру відсотка щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці брати до уваги загальний суддівський стаж, що відповідатиме статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів. При цьому, судова колегія враховує, що суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Тому, у спірних правовідносинах, пенсійний орган зобов`язаний був здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи з показника у 88% суддівської винагороди, натомість відповідачем протиправно застосовано показник у розмірі 50%.

В той же час, суд першої інстанції не здійснив розрахунок стажу позивача, тому дійшов помилкового висновку, що розмір довічного грошового утримання позивача становить 90% від суддівської винагороди.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи, що суд першої інстанції допустив помилку виключно в частині розрахунку відсоткової складової, в той час як іншій його висновки є вірними, колегія суддів доходить висновку про можливість зміни резолютивної частини.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 квітня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2023 року змінити.

Викласти третій абзац резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Одеській області за № 5-766/20/8 від 17.03.2020 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» в розмірі 88% від суддівської винагороди в розмірі 149767,50 гривень, починаючи з 01.02.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко