Справа № 320/2711/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Житомир справа № 320/2711/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Бюро економічної безпеки України щодо не вчинення дій із нарахування та виплати ОСОБА_1 у період із листопада 2021 року по січень 2023 року компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб із грошового забезпечення та інших виплат, право на які набуто під час служби та звільненні із неї в Бюро економічної безпеки України у сумі 14 9531,49 грн.;

- зобов`язати Бюро економічної безпеки України нарахувати та виплатити компенсацію утриманого податку на доходи фізичних осіб із грошового забезпечення та інших виплат, право на які набуто під час служби та звільненні із неї в Бюро економічної безпеки України у сумі 14 9531,49 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року адміністративну справу №320/2711/24 передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 року справу №320/2711/24 передано судді Нагірняку М.Ф.

Ухвалою суду від 16.08.2024 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року задоволено клопотання представників сторін про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Підготовчу судове засідання у справі, призначене на 16.09.2024року, не відбулося по причині перебування судді Нагірняк М.Ф. у відпустці.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року задоволено клопотання представників сторін про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач проходив службу у Бюро економічної безпеки України. За спірний період з 19.11.2021 року по 26.01.2023 року Відповідач нараховував та виплачував відповідні суми грошового забезпечення Позивача, але не вчиняв дій на виплату Позивачу повної компенсації втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб.

Представник Позивача вважає, що в силу вимог ст.30 Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" Позивач, як особа, що мала спеціальне звання Бюро економічної безпеки України, користувався соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених таким Законом.

На думку представника Позивача, до таких соціальних гарантій відноситься також право на компенсацію втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб.

На звернення представника Позивача про нарахування та виплату такої індексації Відповідач листом від 18.04.2023 року відмовив в такій виплаті. Відмова Відповідача свідчить про протиправну бездіяльність, так як Позивач має право має право на компенсацію втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб.

Представник Відповідача, Бюро економічної безпеки України, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що правові основи організації та діяльності Бюро економічної безпеки України визначаються Законом України "Про Бюро економічної безпеки України" та Положенням про проходження служби особами, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. № 1333. Вказані нормативно-правові акти та постанови КМ України щодо грошового забезпечення працівників Бюро економічної безпеки України, які мають спеціальні звання, не передбачають їх право на компенсацію втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб.

На думку представника Відповідача, право на компенсацію втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб визначено вимогами статті 168 Податкового кодексу України. До переліку осіб, які мають право на таку компенсацію, працівники Бюро економічної безпеки України, в тому числі які мають спеціальні звання, не включено.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд протокольною ухвалою від 06.11.2024року закрив підготовче засідання у справі та продовжив судовий розгляд у справі в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач з 19.11.2021 року по 26.01.2023 року проходив службу у Бюро економічної безпеки України на відповідній посаді та мав спеціальне звання. За вказаний період проходження служби Позивачу був нарахований та виплачений відповідний розмір грошового забезпечення, на яке було нараховано та утримано податок на доходи фізичних осіб.

Жодних позовних вимог Позивачем щодо розміру (повноти) нарахування та виплати Відповідачем йому грошового забезпечення в межах даної справи не заявлено і, відповідно не є предметом спору.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на компенсацію втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб за весь зазначений період проходження служби у Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до доводів Позивача та його представник в судовому засіданні правовими нормами пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачено право окремих осіб, до яких відносяться поліцейські, на компенсацію втрати доходів із сум утриманого з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб.

Безспірно, за приписами пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Одночасно суд враховує, що умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби визначено правовими нормами Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44 (надалі - Порядок №44).

Суд погоджується із доводами представника Відповідача, що правові норми пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та Порядку №44 містять вичерпний перелік осіб, які мають право на щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з їх грошового забезпечення. Вказані правові норми до такого переліку осіб не відносять працівників Бюро економічної безпеки України, в тому числі тих, що мають спеціальне звання.

Суд погоджується також із доводами представника Позивача, що особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, до яких відносився Позивач, користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.

Безспірно, таке право осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, до яких відносився Позивач, закріплено приписами статті 30 Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" від 28 січня 2021 року №1150-IX (надалі - Закон №1150-IX).

Більш того, в п. 58 Положення про проходження служби особами, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. №1333 (надалі - Положення № 1333) також прямо зазначено, що особи, які мають спеціальні звання БЕБ, окрім іншого, у повному обсязі користуються гарантіями соціального захисту, передбаченими Законом України Про Національну поліцію та іншими актами законодавства.

Разом з тим, доводи Позивача та його представника, що в силу вимог статті 30 Закону №1150-IX Позивач, як працівник Бюро економічної безпеки України, що мав спеціальне звання, під час проходження служби в Бюро економічної безпеки України мав право на щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримувалися з його грошового забезпечення, є помилковими і такими, що стали наслідком довільно безпідставного трактування зазначених правових норм з огляду на таке.

По-перше, щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів окремої категорії фізичних осіб, що утримувалися з їх грошового забезпечення, не підлягає ототожненню із державними соціальними гарантіями.

Так, відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III (надалі - Закон № 2017-III) державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Як зазначено в ст.17 цього ж Закону № 2017-III, основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються:

мінімальний розмір заробітної плати;

мінімальний розмір пенсії за віком;

неоподатковуваний мінімум доходів громадян;

розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Приписами ст.18 цього ж Закону № 2017-III визначено також перелік інших державних соціальних гарантій та порядок їх встановлення.

Разом з тим, правові норми розділу IX "Соціальний захист поліцейських" Закону України "Про Національну поліцію" не містять такої державної соціальної гарантії як право поліцейських на щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів, що утримувалися з їх грошового забезпечення.

Відтак, право на щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів окремої категорії фізичних осіб, що утримувалися з їх грошового забезпечення, не є державною соціальною гарантією, в тому числі для поліцейських.

По-друге, Позивач та його представник не врахували, що право на щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів окремої категорії фізичних осіб, що утримувалися з їх грошового забезпечення регулюється виключно правовими нормами Податкового кодексу України, які регулюють відносини, що виникають у сфері справляння цього податку (податку з доходів фізичних осіб) та порядок його адміністрування, в тому числі механізму відшкодування сум такого податку.

Більш того, за приписами п.5.1 ст.5 цього Кодексу поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу, тобто відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом, а не іншими Законами, в тому числі Законом України Про Національну поліцію (п.7.4 ст.7 Податкового кодексу).

Разом з тим, як вже зазначалося судом, Позивач та його представник не врахували, що правові норми пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та Порядку №44 містять вичерпний перелік осіб, які мають право на щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з їх грошового забезпечення. Вказані правові норми до такого переліку осіб не відносять працівників Бюро економічної безпеки України, в тому числі тих, що мають спеціальне звання.

Більш того, п.2 Порядку №44 прямо зазначено, що така грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Судом встановлено, що Позивач на протязі спірного періоду не мав статусу ні військовослужбовця, ні поліцейського, ні особи рядового чи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, ні співробітника Служби судової охорони.

Судом встановлено, що Позивач на протязі спірного періоду мав статус працівника Бюро економічної безпеки України, що мають спеціальне звання.

Разом з тим, правовий статус працівників Бюро економічної безпеки України, в тому числі тих, що мають спеціальне звання, та правовий статус поліцейського не є тотожними та регулюються різними правовими актами.

Одночасно суд враховує, що грошове забезпечення та оплата праці (служби) працівників Бюро економічної безпеки України і грошове забезпечення та оплата праці (служби) поліцейських також регулюються різними нормативно-правовими актами, які не передбачають права на щомісячну грошову компенсацію сум податку, що утримуються з їх грошового забезпечення.

Таке право врегульовано виключно податковим законодавством і відносно до виключного переліку осіб, до яких не відносяться працівники Бюро економічної безпеки України, в тому числі тих, що мають спеціальне звання.

Таким чином, позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до суду Бюро економічної безпеки України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

12.11.24