Справа № 161/11859/24
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/154/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Кихтюка Р.М.

секретаря судового засідання Дмитроци Б.М.

з участюпозивача Моргунової О.М.

представника позивача Кондратюка В.В

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського управління патрульної поліції у Волинській області Ліхтанського Максима Миколайовича, управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 20.05.2024 року згідно постанови поліцейського була необґрунтовано притягнута до відповідальності за ст.126 ч.4 КУпАП за керування транспортним засобом в цей же день по вул. Глушець в м. Луцьку, будучи позбавленим такого права рішенням суду.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки їй не було відомо про наявне рішення суду, яким її було позбавлено права керування транспортними засобами. Лише після зупинки поліцейськими вона дізналась про таке рішення і в подальшому через представника отримала його копію лише 18.06.2024 року. Враховуючи наведене, просила суд оскаржувану постанову скасувати.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання позивача допитаної в якості свідка, дослідивши наявні письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог.

Із оскаржуваної постанови судом з`ясовано, що 20.05.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.4 КУпАП за керування транспортним засобом по вул. Глушець в м. Луцьку, будучи позбавленим такого права рішенням суду( а.с. ).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень і на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом». У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач 20.05.2024 року керувала транспортним засобом по вул. Глушець в м. Луцьку, будучи позбавленим такого права (а.с. ).

Факт керування позивачем транспортними засобом у вказаному місці і часі підтверджується протоколом про адмінправопорушення та відеофіксацією з місця події і дані обставини сторонами не оспорюються.

Водночас суду не представлено належних і допустимих доказів наявності умислу в діях позивача на керування транспортним засобом, будучи обізнаним про позбавлення такого права, тобто достовірно знаючи про те, що у неї наявні обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вказана обставина підтверджується матеріалами адмінсправи про притягнення до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, у якій наявні відомості про отримання представником позивача копії рішення суду від 13.03.2024 року, яким було позбавлено права керування позивача - лише 18.06.2024 року (а.с. ).

Такі обставини, на думку суду, свідчать про винесення оскаржуваної постанови без належного та повного з`ясування всіх обстави справи, тобто передчасно, що є підставою для її скасування і закриття провадження у справі на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України.

При цьому, стороною відповідача не спростовано доводів позивача та її представника і суду не представлено беззаперечних доказів, які б вказували на обізнаність позивача про позбавлення її права керування транспортними засобами.

А тому, на підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського управління патрульної поліції у Волинській області Ліхтанського Максима Миколайовича від 20.05.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. та провадження у справі відносно неї - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Р.М. Кихтюк