Справа № 240/15065/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/15065/24

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна податкова служба України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просив:

- винести рішення про визнання протиправними дії державних службовців: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- скасувати рішення повідомлення:

від 02.04.2024 №0-0625 UA0029215 на суму 6 477,25 грн;

від 02.04.2024 №0087598/2410-0625UA0029215 на суму 5 979,00 грн;

від 02.04.2024 №0087604/2410-0625UA0029215 на суму 5 563,73 грн;

- скасувати податкову вимогу №0-0630 від 28.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що посадовими особами контролюючого органу вчинені протиправні дії щодо прийняття оскаржуваних рішень. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога складені неуповноваженими посадовими особами контролюючого органу, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та з порушенням встановленого положеннями КАС України строку, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню. Пояснив, що після отримання податкових повідомлень-рішень датованих 29.12.2023, які прийняті на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки звернувся до контролюючого органу вищого рівня - Державної податкової служби України із скаргою, яку розглянула неуповноважена посадова особа - ОСОБА_8 та внаслідок встановлення розбіжностей між даними контролюючого органу та даними Державного реєстру речових прав та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2023, прийняла протиправні оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до ухвали від 04.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

24.09.2024 від представника Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі - відповідач, ГУ ДПС, контролюючий орган) надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Вказує, що згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за позивачем зареєстровано право власності на 1/5 частини квартири, загальною площею 30,07 кв.м. (06,01 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини приміщення магазину (пункт прийому склопосуду), загальною площею 199,3 кв.м. (99, 65 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_2 , а тому він зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. З огляду на викладене, контролюючим органом з урахуванням вимог пп. 266.4.1 п.266.4, пп. 266.7.1 п.266.7, пп.266.7.3. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) прийняті оскаржувані рішення. Наголошує, що відповідно до положень ПК України зобов`язання з цього податку може бути нараховане за податкові періоди в межах строків, визначених п.102.1 ст.102 ПК України, тобто за три роки. У зв`язку із несплатою податкової заборгованості контролюючим органом винесено податкову вимогу №02-0630 від 28.06.2024.

Ухвалою суду від 02.10.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог в адміністративній справі №240/15065/24 в частині суми оскаржуваної податкової вимоги.

Відповідно до ухвали суду від 02.10.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та залучення до розгляду інших учасників справи у справі №240/15065/24 відмовлено.

Ухвалою суду від 02.10.2024 клопотання ОСОБА_1 про залучення для участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державну податкову службу України, та витребування додаткових доказів у справі задоволено.

Відповідно до ухвали суду на 22.10.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 24.10.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ухвали суду від 24.10.2024 заяву ОСОБА_1 про повернення додаткових пояснень Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 04.11.2024 заяву ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково, повторно зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області надати до суду належним чином завірену копію рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про опис майна у податкову заставу.

01.10.2024 від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується із доводами відповідача, посилається на фальсифікацію доводів.

16.10.2024 від представника контролюючого органу надійшли до суду додаткові пояснення. Звертає увагу суду, що оскаржувану податкову вимогу відкликано 07.10.2024 та рішення про опис майна у податкову заставу втратило чинність. Крім того, наголошує, що на момент подання заяви до ГУ ДПС платником податків не надано оригінали чи копії документів, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , як житлового. Зміни статусу нерухомого майна (з нежитлового на житлового) не проведено, а тому підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відсутні. Разом з тим посилається на накази щодо делегування повноважень посадовим особам контролюючого органу, які прийняли оскаржувані рішення.

Ухвалою суду від 08.11.2024 у задоволенні заяви позивача про збільшення позовних вимог відмовлено.

Також ОСОБА_1 02.10.2024 та 04.11.2024 заявив відвід головуючій судді Єфіменко О.В., які ухвалами суду визнано необґрунтованими та передано на автоматизований розподіл для визначення головуючого судді, у порядку встановленому ч.1 ст.31 КАС України, щодо вирішення питання про відвід судді Єфіменко О.В.

Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В. від 04.10.2024, 06.11.2024 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Єфіменко О.В. від розгляду справи №240/15065/24.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Державної податкової служби України пояснень на позовну заяву до суду не надійшло.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач має у власності 1/5 частину квартири, загальною площею 30,07 кв. м. (06,01 кв. м.), за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частину приміщення магазину (пункт прийому склопосуду), загальною площею 199,3 кв. м (99,65 кв.м.), за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Житомирської міської ради №293 від 23.07.2014 "Про обстеження технічного стану житлових будинків" визнано нежитлове приміщення загальною площею 199,3 кв.м. по проїзду Зручному, 2/15 таким, що відповідає санітарним, технічним вимогам та придатним для проживання і надати статус житлового.

Контролюючий орган з врахуванням ст.266 ПК України провів нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та прийняв податкові повідомлення - рішення за податковий (звітний) період (2022), а саме:

- №0-0625-UА0029215 від 29.12.2023 на суму 1399,51 грн за частину приміщення магазину (пункт прийому склопосуду), загальною площею 199,3 кв.м (99,65 кв. м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- №0-0625-UА0029215 від 29.12.2023 на суму 84,38 грн за 1/5 частину квартири, загальною площею 30,07 кв. м. (06,01 кв. м.), за адресою: АДРЕСА_1 .

Як стверджують сторони у справі позивач неодноразово звертався до ГУ ДПС із скаргами на отримані податкові повідомлення-рішення, в тому числі, як свідчать матеріали справи подав заяву 17.03.2024 (вх. №12462/6 від 20.03.2024) в якій повідомив, що не погоджується із розміром визначеного податку, оскільки мінімальний розмір заробітної плати, який враховано контролюючим органом при визначенні суми податкового зобов`язання значно є вищим за розмір мінімальної пенсії. Просив переглянути прийняті податкові повідомлення-рішення.

Під час розгляду скарги позивача від 17.03.2024 встановлено розбіжність між даними контролюючого органу та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (неправильне визначення приналежності приміщення до об`єкту житлової площі), а тому податкові повідомлення-рішення датовані 29.12.2023 скасовані (відкликані).

З урахуванням вимог пп.266.4.1 п.266.4, пп.266.7.1, пп.266.7.3, п.266.7 ст.266 ПК України проведено перерахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний 2022 рік та винесені нові податкові повідомлення-рішення: за об`єкт нерухомого майна №0-0625-UА0029215 від 02.04.2024 на суму 6477,25 грн, та за звітний 2023 рік №0-0625-UА0029215 на суму 5563,79 грн. Крім того, контролюючим органом встановлено, що платнику не було здійснено нарахування за звітний період 2021 рік, з врахуванням п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, у зв`язку із чим сформовано податкове повідомлення-рішення №0-0625-UА0029215 від 02.04.2024 на суму 5979,00 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті за об`єкт - 1/2 приміщення магазину (пункт прийому склопосуду) загальною площею 199,3 кв.м (99,65 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, як пояснила у додаткових поясненнях представник відповідача, позивач подав заяви вх.№20481/6 від 08.05.2024 та №1130/6 від 14.05.2024 про зміну статусу будівлі за адресою: АДРЕСА_2 з нежитлової на житлову, посилаючись на рішення Житомирської міської ради. Втім, за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на момент розгляду поданих заяв зміни щодо статусу нерухомого майна (з нежитлової на житлову) не проведено.

15.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України (далі - ДПС) із скаргою на дії посадових осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зауважив, що звернувся до ГУ ДПС 04.05.2024 із скаргою, однак станом на 15.06.2024 відповіді на таку не отримав. Вважає, що посадовими особами ГУ ДПС порушено вимоги ст.266 ПК України, тобто не надіслано податкові повідомлення-рішення у встановлений строк, а тому він звільняється від сплати такого податку.

У відповідь на скаргу від 15.06.2024 листом №4080/Б/99-00-24-02-03-09 від 12.07.2024 ДПС повідомила позивача про скасування податкових повідомлень-рішень датованих 29.12.2023 з підстав встановлених розбіжностей між даними контролюючого органу та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, повідомлено про формування податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 02.04.2024 за звітні 2021-2023 роки.

У зв`язку із несплатою грошового зобов`язання у розмірі 18 020,04 грн, ГУ ДПС сформована податкова вимога №0-0630 від 28.06.2024.

Позивач не погоджуючись із отриманою податковою вимогою звернувся до ГУ ДПС із скаргою від 06.08.2024, у відповідь на яку листом №19511/6/06-30-13-02 від 23.08.2024 йому повідомлено про її формування у зв`язку із несплатою грошового зобов`язання у розмірі 18 020,04 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 02.04.2024 сформовані податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітні 2021-2023 роки за об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , а податкову вимогу з підстав несплати у добровільному порядку податкової заборгованості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинами, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Положеннями ст. 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України врегулюванні питання податку на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки.

Відповідно до п. п.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. п.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п.266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п. п.266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Проте, відповідно до ст. 45.1 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до ст. 63.5 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 70.1 ПК України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Відповідно до ст. 70.2 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Згідно п.п.266.7.1. ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Як стверджує позивач, оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога складені неуповноваженими посадовими особами контролюючого органу, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно повноважень посадових осіб, які прийняли оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з п.20.4 ст.20 ПК України керівник територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу (його структурних підрозділів) повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в межах повноважень, визначених відповідним положенням про такий територіальний орган.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право надавати посадовим (службовим) особам апарату такого органу, територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, законодавством про державну службу та іншими законами.

Перелік делегованих повноважень визначається положенням про центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, яке затверджується Кабінетом Міністрів України, та положеннями про територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та підлягає погодженню з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Керівники територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, призначаються на посади та звільняються з посади керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відповідно до законодавства про державну службу без погодження з головами місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п.п.2.2.14.5, 2.2.14.6 положення про Житомирський відділ податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Житомирській області функцією основними завданнями відділу є забезпечення контролю за своєчасністю подання податкової звітності, нарахування та сплати податків, зборів, платежів, в тому числі нарахування сум податку на майно з фізичних осіб (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю) та проведення звірки даних за письмовою заявою платника податку на майно з фізичних осіб (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю).

Згідно з наказом "Про делегування повноважень" №111 від 22.03.2023 ОСОБА_11 - заступника начальника Житомирського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС уповноважено правом підпису для виконання певних функцій, передбачених ПК України. У тому числі, ОСОБА_12 надано право на винесення податкових повідомлень-рішень про визначення штрафів (фінансових) санкцій за результатами камеральних перевірок, передбачених: п.54.3 ст.54 ПК України "Визначення сум податкових та грошових зобов`язань", ст.124 ПК України "Порушення правил сплати (перерахування) грошових зобов`язань " та п.266.7 ст.266 ПК України "Порядок обчислення суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки".

Повноваження ОСОБА_13 - начальника Житомирського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС підтверджуються наказом №88 від 21.02.2023 "Про делегування повноважень". На підставі такого наказу, ОСОБА_2 уповноважено правом підпису для виконання певних функцій, передбачених ПК України, законодавством питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством з інших питань, зокрема на право прийняття податкових повідомлень-рішень: п.54.3 ст.54 ПК України "Визначення сум податкових та грошових зобов`язань", ст.124 ПК України "Порушення правил сплати (перерахування) грошових зобов`язань " та п.266.7 ст.266 ПК України "Порядок обчислення суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки".

Згідно з наказом "Про делегування повноважень" №403 від 01.09.2022 уповноважено правом підпису для виконання певних функцій, передбачених ПК України, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладені на контролюючі органи посадових осіб ГУ ДПС, в тому числі на ОСОБА_14 - начальника відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС. Зокрема ОСОБА_15 уповноважено на право підписання податкових вимог (п.59.1 ст.59 ПК України), повідомлень про проведення перевірки стану збереження майна платників податків, яке перебуває у податковій заставі (п.91.3 ст.91 ПК України, наказ Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №584 "Про затвердження Порядку проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за №858/30726), довідок про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи (п.п.191.1.3 п.191.1 ст.191 ПК України, наказ Міністерства фінансів України від 03.09.2018 №733 "Про затвердження Порядку надання довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.09.2018 за №1102/32554.

Отже твердження позивача на те, що податкові повідомлення-рішення від 02.04.2024 №0-0625 UA0029215 на суму 6 477,25 грн, від 02.04.2024 №0087598/2410-0625 НОМЕР_1 на суму 5 979,00 грн та від 02.04.2024 №0087604/2410-0625UA0029215 на суму 5 563,73 грн та податкова вимога прийняті та підписані, неуповноваженими особами, не знайшли свого підтвердження, так як повноваження ОСОБА_3 на прийняття податкових повідомлень-рішень та ОСОБА_15 на складення податкової вимоги визначенні вищевказаними документами.

При цьому, обставини належності позивачу на праві приватної власності об`єкту нерухомого майна, проведення державної реєстрації речових прав на об`єкт за позивачем, показник розміру площі об`єкту, місце його розташування сторонами не оспорюються, визнаються стронами, а тому не підлягають додатковому доказуванню.

Крім того, суд не погоджується із доводами позивача про те, що його скаргу, яка адресована ДПС розглянула неуповноважена особа - ОСОБА_8 , оскільки розгляд поданої скарги здійснено в.о. заступника голови ДПС Євгенієм Сокуром, за результатами розгляду якої надана позивачу відповідь за його підписом, яка викладена у листі №4080/Б/99-00-24-02-03-09 від 12.07.2024, що міститься в матеріалах справи.

Щодо порушення строку прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, слід відмітити наступне.

Як вже зазначалося, за положеннями п.п 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

При цьому, як свідчать матеріали справи, податкові повідомлення-рішення за звітний період 2021-2022 складені 02.04.2024, а отже є такими, що складені та направлені в порушення норм п.п.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України.

У той час, 07.12.2017 прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VІІІ (далі - Закон №2245-VІІІ), яким п. 266.10 ст. 266 ПК України доповнено підпунктами 266.10.2 і 266.10.3 такого змісту:

"пп.266.10.2 - у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання;

пп. 266.10.3. - податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу".

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що Законом №2245-VІІІ дозволено контролюючим органам визначати грошове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітні податкові періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 ст. 102 ПК України.

Отже визначений у п.п. 266.7.2 ст. 266 ПК України строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не може бути кваліфікований у якості присікального, а тому складання та направлення контролюючим органом платнику податків фізичній особі податкового повідомлення рішення про самостійне визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), але у межах строку згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України (1095 днів) не звільняє особу від виконання податкового обов`язку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №160/13606/20.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені пп. 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, фізичні особи звільняються лише від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, тобто сплати фінансових санкцій, натомість такі до позивача застосовані не були.

Тобто підстав для висновку про невідповідність закону оскаржених податкових повідомлень-рішення по податкової вимоги за критерієм повноважень підписанта на видання правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень та дотримання строку складення таких відсутні, а тому дійшов висновку, що оскаржуване рішення є правомірним.

Крім того, слід відмітити, що позивач під час розгляду даної справи сплатив суму податкового зобов`язання у розмірі 5 563,79 грн нараховану за звітний період 2023 рік, погодившись із її нарахуванням. Разом з тим, як звернула увагу суду представник відповідача у додаткових поясненнях, що оскаржувану податкову вимогу відкликано 07.10.2024 та рішення про опис майна у податкову заставу втратило чинність.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені сторонами обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Положень ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, у даних спірних правовідносинах відповідачем доведено правомірність нарахування податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за звітні періоди 2021-2023 роки.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат,зі сплати судового збору судом не вирішується.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із прийняттям рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат, зі сплати судового збору, судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Державна податкова служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 11 листопада 2024 р.

11.11.24