Справа № 359/11505/24
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/359/88/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом у якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА №3287854 від 18.10.2024 року, провадження у справі закрити.

Свої вимоги, обґрунтував тим, що 18.10.2024 в м. Києві на Бориспільському шосе він керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений на блокпосту працівником поліції. Відносно нього винесено протиправну та незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн., а саме за порушення п. 2.4 (а) ПДР України. За вказане правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач зазначає, що під час його зупинки, працівник поліції стверджував, що він керував транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Не погоджуючись з доводами працівника поліції, він повідомив, що відстібнув ремінь безпеки вже після зупинки. Зазначає, що у випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення ним ПДР України, вимога працівника поліції про пред`явлення водієм документів передбачених п. 2.4 (а) ПДР України є неправомірною. Також звернув увагу, що зупинка транспортного засобу на блокпосту є правомірною, однак під час такої зупинки поліцейські мають право вимагати від водія лише документ, що посвідчує його особу. Тому, вимога працівників поліції пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також під час зупинки на території блокпосту є незаконною.

Ухвалою судді від 08.11.2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

14.11.2024 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказав на те, що твердження викладені позивачем у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що з боку інспектора не було порушено процедуру розгляду справи, а під час винесення спірної постанови, поліцейський діяв на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений законодавством України. Також зазначили, що зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану для здійснення поліцейського контролю, були достатні правові підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки документів. Тому просять у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, оскільки правила дорожнього руху він не порушував і зазначив , що доказів керування транспортним засобом ременями безпеки в нього немає .

Від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Встановлено, що поліцейським 1 взводу 3 роти 4 батальйону полку 2 Управління патрульної поліції в місті Києві капралом поліції Гриценко С.В. 18.10.2024 винесена постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3287854.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

З постанови слідує, що 18.10.2024 о 09:43:19 в м. Київ, шосе Бориспільське, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу під час зупинки на території блокпосту, чим порушив п. 2.4 (а) ПДР України.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за те, що він не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу під час його зупинки, що є порушенням п. 2.4 (а) ПДР, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XIIвказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306(далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII. А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні досліджено відеозапис з реєстратора позивача, на якому спостерігається діалог з працівниками поліції та розгляд справи про адміністративне правопорушення однак він жодним чином не спростовує правомірність дій працівників поліції.

Також в судовому засіданні досліджено відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейського, наданий відповідачем до відзиву, з якого вбачається, що 1 із працівників поліції, який зупинив транспортний засіб під керуванням позивача повідомив «давай 121».

Статтею 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

На даному відео також зафіксовано вимогу поліцейського, висловлену позивачу, про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу під час його зупинки, працівником поліції були роз`яснені позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та попередженно водія про те, що відносно нього буде складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте позивач дані вимоги не виконав, повідомивши, що виконає це лише після того, як інспектор надасть докази законності зупинки його автомобіля чи докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Суд вважає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія пред`явити поліцейському посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу під час зупинки.

При цьому, під час зупинки транспортного засобу водію повідомили причину зупинки. Таким чином, оскільки із наданого відеозапису встановлено ненадання позивачем на вимогу працівника поліції посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КупАП, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Суд зазначає, що відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факту не порушення ним п. 2.4 «а» ПДР України.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 121, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 139, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.