Справа № 120/11984/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 листопада 2024 р. Справа № 120/11984/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці у письмовому провадженні заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024 через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 27.11.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2022, 01.01.2023.

Ухвалою суду від 16.09.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, водночас позивачу встановлено 10-денний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме надання клопотання (заяви) про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску.

27.09.2024 надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Клопотання мотивоване тим, що процесуальний строк звернення до суду в частині виплати грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 18.07.2022 дотриманий, оскільки стаття 233 КЗпП України в редакції закону до набрання чинності 19.07.2022 Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 визначала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Щодо періоду з 19.07.2022 по 27.11.2023, то, як зауважує позивач, частина друга статті 233 КЗпП (в редакції закону з урахуванням наведених змін) пов`язує початок перебігу процесуального строку звернення до суду з настанням такого юридично-значимого факту, як одержання працівником повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Втім, при звільненні зі служби відповідач такого письмового повідомлення позивачу не вручив, а позивач дізнався про недоплату грошового забезпечення лише отримавши 01.09.2024 відповідь на своє звернення.

Ухвалою суду від 02.10.2024 клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено. Цієж ухвалою відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

17.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Також відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом у відносинах публічної служби.

Відповідач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2022 № 332 позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця служби. Водночас у день виключенні позивач отримав письмове повідомлення у вигляді грошового атестата від 27.11.2023 № 350/119/503-ПС, про що свідчить його особистий підпис, проставлений ним в пункті 14 даного атестата. У такому грошовому атестаті вказані нараховані та виплачені позивачу суми станом на день виключення його зі списків військової частини НОМЕР_1 . Отже, на думку відповідача, про порушення свого права на перерахунок грошового забезпечення позивач дізнався ще 27.11.2023 (день отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при переведенні), але з цим позовом звернувся до суду лише 11.09.2023, тобто з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання суд перш за все акцентує на тому, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду у цій справі вже було предметом судового розгляду.

Так, в ухвалі від 02.10.2024 про відкриття провадження у справі судом констатовано, що за змістом частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний місячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

При цьому у статті 116 вказаного Кодексу уточнено, що роботодавець повинен письмово повідомити працівника про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) в день їх виплати.

Крім того, аналіз положень статтей 116, 233 Кодексу законів про працю України свідчить про розмежування законодавцем понять "вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення" та "одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні", як категорій, що повинні застосовуватися в цілях визначення початку перебігу строку звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

У матеріалах справи відсутні належній й допустиммі докази, які свідчили про те, що при звільненні з військової частини НОМЕР_1 позивачу було вручено під підпис письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні з військової служби.

Грошовий атестат видається з іншою метою та не може вважатися документом, який підтверджує повноту та коректність нарахованих і виплачених сум працівникові в розумінні положень ст.ст. 116, 233 Кодексу законів про працю України. До того ж цей документ лише інформує військовослужбовця про певні виплати, але не деталізує, яким чином розраховувалися ці суми, і не містить інформації про всі складові розрахунків або про наявні недоплати. Іншими словами, отримання грошового атестата не означає, що військовослужбовець отримав повну інформацію щодо належних йому сум.

Також суд враховує, що зі змісту грошового атестата неможливо встановити (перевірити), виходячи з якого саме розміру прожиткового мінінмуму для працездатних осіб, передбаченого законом, розраховується грошове забезпечення військовослужбовця, хоча саме ця обставина є визначальною в контексті даної справи.

Відтак, на думку суду, вручення позивачу грошового атестату не є юридичною підставою, з якою слід пов`язувати перебіг строку звернення до суду, оскільки він не надає повної інформації, необхідної для того, щоб військовослужбовець міг оцінити, чи було дотримано/порушено його право на належне грошове забезпечення. Тільки після отримання доступу до детальних розрахунків свого грошового забезпечення шляхом направлення відповідного звернення позивач зміг дійсно переконатися у повноті та обґрунтованості виплат.

Таким чином, початок перебігу строку звернення до суду необхідно обчислювати не з моменту отримання грошового атестата, як помилково стверджує відповідач, а з моменту коли позивач отримав або мав можливість отримати повну інформацію про виплачене йому у спірний період грошове забезпечення, його складові та порядок їх розрахунку.

Доводи відповідача вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для перегляду позиції суду у питанні дотримання строку звернення до суду з цим позовом, сформованої в ухвалі від 02.10.2024 про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 166, 167, 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сало Павло Ігорович