Справа № 420/33709/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/33709/23

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,

повний текст судового рішення

складено 30.07.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вичинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ), в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про перерахунок пенсії №43 від 05.11.2021 року в частині встановлення особливості - «Не підлягають МП, признач, за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.12.2021 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ»;

- зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до її пенсійних виплат особливості - «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.12.2021 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» та з дотриманням вимог ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.12.2021 року, здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, яка виїхала на постійне проживання до Німеччини.

Позивачка перебуває на обліку в ГУПФ та з 08.09.2010 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначену на підставі постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2011 року по справі №1519/2-а-1604/11, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 року, провадження №2-а-604/11/1519.

З 01.10.2019 року виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена у зв`язку з тривалою неоплатою.

Рішенням №43 від 26.08.2021 року на підставі поданої заяви №21123/8 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 проведено перерахунок та поновлено виплату пенсії з 01.10.2019 року.

Рішенням ГУПФ про перерахунок пенсії №43 від 05.11.2021 року проведено перерахунок пенсії позивачки та встановлена особливість «Не підлягають МП (масовим перерахункам), признач. за ріш.суду в тверд.розм.; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ», та з 01.12.2021 року по довічно пенсія позивачки призначена в розмірі 1947,08 грн.

04.08.2023 р. та 14.09.2023 року позивачка звернулася до відповідача із заявами, в яких просила здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, надбавок за віком, доплати до мінімального розміру пенсії та інших надбавок, передбачених чинним законодавством в період з 01.12.2021 року.

ГУПФ листами №23434-22801/0-02/8-1500/23 від 21.08.2023 року та 28564-28435/Ф-02/8-1500/23 від 28.09.2023 року повідомлено, що оскільки рішенням суду не зобов`язано проводити індивідуальні перерахунки підвищення пенсії у зв`язку зі змінами пенсійного законодавства та індексувати пенсійні виплати в подальшому, для проведення перерахунку пенсії підстав немає. Розмір пенсії станом на 01.08.2023 року та 01.09.2023 року становить 1947,08 грн.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з дня призначення пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV, при цьому, будь-яких обмежень її прав, як пенсіонерки, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено. Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачалося зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, що також підтверджує безпідставність доводів представника відповідача про відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії. Тобто, виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у ст.1 Закон №1058-IV, мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно із абз.8 ч.2 ст.5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ст.16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою ст.42 цього Закону.

Статтею 42 Закону №1058-IV встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням КМУ з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Отже, з дня призначення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV, будь-яких обмежень її прав як пенсіонерки, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Апеляційний суд наголошує, що зі змісту постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2011 року по справі №1519/2-а-1604/11 не вбачається застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачці та щодо того, що пенсія позивачки не підлягає масовим перерахункам.

Більш того, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, що також підтверджує безпідставність доводів представника відповідача про відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії.

Тобто, виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що з дня призначення пенсії (згідно постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2011 року по справі № 1519/2-а-1604/11) позивачка має право на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV. Відповідно, рішення відповідача про перерахунок пенсії №43 від 05.11.2021 року в частині встановлення особливості - «Не підлягають МП, признач, за ріш.суду в тверд.розм. - з 01.12.2021 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» - є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду, оскільки при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Відтак, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17 та постановах Верховного Суду, зокрема, від 15.09.2020р. у справі №635/7878/16, від 30.10.2018 р. у справі №493/1867/17, від 22.01.2019р. у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017) та від 22.11.2019р. у справі №1140/3136/18.

Окрім того, у своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук