Справа № 520/13553/2020
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 р.Справа № 520/13553/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., повний текст складено 05.09.24 року по справі № 520/13553/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із клопотанням в порядку ст. 382 КАС України, в якому просив накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штраф у розмірі, встановленому судом, за безпідставне та тривале невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/13553/2020

Ухвалою від 27.05.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі №520/13553/2020 - відмовлено. Відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.05.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у строк - 2 місяці після набрання чинності даної ухвали, звіт про належне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020.

Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 по справі №520/13553/2020 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку ч. 2 ст. 382 КАС України - скасовано. Справу №520/13553/2020 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 задоволено заяву позивача про накладення штрафу на відповідача у порядку ст.382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/13553/2020, а саме протягом 90 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповного з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 по справі № 520/13553/2020.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не враховано подання звіту вих. № 2000-0802-8/125500 від 10.07.2024.Також, зазначає, що ГУ ПФУ вживаються заходи для виділення коштів на виплату заборгованості пенсій, а саме: зроблені запити від 12.01.2024 за вих. № 2000-0508-5/8437, від 04.07.2024 за вих. № 2000-0408-5/122049, від 06.09.2024 за вих. № 2000-0408-5/159177 до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату різниці в сумі 128136, 63 грн. на виконання рішення суду. Станом на липень 2024 року погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили, по 19.09.2020 включно.

Позивачем до Другого апеляційного адміністративного суду подано відзив, в якому ОСОБА_1 зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області посилається на відсутність коштів на виконання остаточного рішення, на підтвердження цього допустимих і належних доказів не надано. Посилається на постанову ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 927/584/17 та аналогічні правові позиції викладені у постанові від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16, від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 22.05.2018 у справі № 927/498/17, від 22.05.2018 у справі № 927/465/17, від 06.06.2018 у справі № 916/2456/17.

Позивачем до Другого апеляційного адміністративного суду подано додаткові пояснення, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у непроведенні перерахунку з 01.04.2019 пенсії позивача на підставі оновленої довідки від 25.09.2020 за № 17/4.1/14-20 щодо розмірів грошового забезпечення, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою від 25.09.2020 № 17/4.1/14-20 щодо розмірів грошового забезпечення, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та провести виплати за перерахованою пенсією. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважав, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020 - залишено без змін.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду набрало законної сили 22.03.2021.

06.04.2021 року ОСОБА_1 отримано виконавчий лист у справі.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.04.2021 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1; 26.08.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження; 16.02.2022 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

05.12.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю.

Ухвалою від 11.12.2023 прийнято заяву ОСОБА_1 в порядку ст.382 КАС України щодо виконання рішення суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020 до розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін (письмовому провадженні).

Надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк для подання письмових пояснень щодо стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року у справі № 520/13553/2020 - до 14.12.2023.

13.12.2023 ГУ ПФУ в Харківській області подало до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду пояснення щодо виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України щодо виконання рішення суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020 - задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 60 днів з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

02.02.2024 року до канцелярії суду надійшов звіт відповідача про виконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду від 02.02.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у строк - 2 місяці після набрання чинності даної ухвали, звіт про належне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020.

15.05.2024 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заявник просив суд за безпідставне та тривале невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020 накласти на начальника ГУ ПФУ в Харківській області штраф у розмірі, встановленому судом.

21.05.2024 пенсійним органом подано звіт про виконання судового рішення, в якому зазначено, що на виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/13553/2020 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенси з 01.04.2019 згідно з довідкою від 25.09.2020 №17/4.1/14-20, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України. Нараховано різницю в пенсії на загальну суму 133830 гривень 93 копійки за період з 01.04.2019 по 28.02.2021. З 01.03.2021 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

Ухвалою від 27.05.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі №520/13553/2020 - відмовлено. Відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.05.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у строк - 2 місяці після набрання чинності даної ухвали, звіт про належне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі №520/13553/2020.

12.07.2024 ГУ ПФУ в Харківській області подало до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 по справі №520/13553/2020 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку ч. 2 ст. 382 КАС України - скасовано. Справу №520/13553/2020 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 задоволено заяву позивача про накладення штрафу на відповідача у порядку ст.382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/13553/2020, а саме протягом 90 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, враховуючи те, що звіту про виконання судового рішення на підставі ухвали від 27.05.2024 відповідачем до суду не надано (що є актуальним на момент постановлення цієї ухвали), дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129 та ст. 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,- за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

За приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі Горнсбі проти Греції вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі Піалопулос та інші проти Греції, пункт 68).

В рішенні у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07 липня 1989 року Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Частиною 1 ст. 255 КАС України врегульовано, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Згідно частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм слідує, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена правова норма Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, підставами її застосування є саме невиконання судового рішення.

Разом із тим, вказаною нормою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, вирішувати питання прийняття звіту, вирішувати питання про накладення штрафу.

Тобто, суд наділений правом, а не обов`язком прийняти рішення про подання звіту, прийняття звіту, накладення штрафу.

У той же час такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду викладені в постановах від 23 квітня 2020 року №560/523/19, від 01 лютого 2022 року №420/177/20 про те що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Пенсійний фонд в Харківській області в обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (далі - Положення № 28-2), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення № 28-2 визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

За приписами частини другої статті 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

У контексті викладеного слід зауважити, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.05.2022 у справі №360/940/20.

Пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Головне управління не має.

Специфіка категорії справ, до якої належить дана справа, полягає у залежності проведення виплат від бюджетних асигнувань на відповідні цілі з Державного бюджету України. В даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області не є розпорядником бюджетних коштів.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не наділене повноваженнями самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів.

Проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що надійшли від сплати єдиного внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно із усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

У постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Колегія суддів зазначає, що для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду необхідно встановити наявність винної поведінки або бездіяльності відповідача та/або керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, проте, на час розгляду справи, колегія суддів не встановила достатніх підстав вважати винної поведінки чи бездіяльності начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

В свою чергу, накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, на переконання колегії суддів можливе не у зв`язку із тривалим невиконанням рішення в повному обсязі, а у зв`язку із невиконанням рішення з неповажних причин.

Встановлені обставини справи вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі в частині виплати позивачу різниці перерахованої пенсії, що обумовлюється відсутністю у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів, необхідних для виплати вказаної заборгованості.

На момент розгляду заяви ОСОБА_1 судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Із матеріалів справи встановлено, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 згідно довідки № 17/4.1/14-20 від 25.09.2020, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України та нараховано різницю пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 у сумі 133830 грн. 93 копійки, виплату якої буде здійснено в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, пенсія виплачується в розмірі, встановленому відповідно до рішення суду. Різницю нарахованої пенсії за березень 2021 у розмірі 5694,30 грн. внесено до виплатної відомості та виплачено в квітні 2021 році.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області зроблені запити від 12.01.2024 за вих. № 2000-0508-5/8437, від 04.07.2024 за вих. № 2000-0408-5/122049, від 06.09.2024 за вих. № 2000-0408-5/159177 до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату різниці в сумі 128136, 63 грн. на виконання рішення суду у справі 520/13553/2020.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 18.02.2024, від 05.09.2024 та від 20.10.2024 виплата заборгованості. обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України , визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Враховуючи те, що відповідачем вчиняються дії з метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України, апеляційний суд наголошує, що в межах цієї справи, не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача, у даній справі відсутні докази ухилення відповідача від виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви позивача про накладення штрафу належить відмовити.

Накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області в порядку ст.382 КАС України жодним чином не прискорить виділення бюджетних коштів Пенсійному фонду України, які в свою чергу могли би бути спрямовані на виплату заборгованості з пенсії за минулий період, зокрема позивачу.

Додатково колегія суддів враховує, що в умовах воєнного стану більша частина державних коштів спрямовуються на посилення обороноздатності країни, що в свою чергу мінімізує фінансування державних установ за рахунок бюджету, в тому числі і на виконання рішення судів щодо виплати заборгованості з пенсії за минулий період.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що приймаючи оскаржувану ухвалу . суд першої інстанції не розглянув звіт про виконання рішення суду , який подано Пенсійним фондом України в Харківській області до суду першої інстанції 12.07.2024.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, помилковими та необґрунтованими.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення апеляційної скарги.

На підставі вищенаведеного наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника Головного управління ПФУ України в Харківській області в порядку ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі №520/13553/2020.

Керуючись статтями 248, 256, 311, 317, 382, 328 КАС України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 по справі № 520/13553/2020 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника Головного управління ПФУ України в Харківській області в порядку ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі №520/13553/2020 відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 18.11.2024 року