Справа № 160/28113/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 листопада 2024 року Справа № 160/28113/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні ОСОБА_1 в період з 08.03.2022 по 16.03.2024 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 за період з 08.03.2022 по 16.03.2024 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, Законом України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Ухвалою суду від 28.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску;

- відомостей щодо наявності/відсутності у позивача та відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

На виконання вказаної ухвали, 08.11.2024 представником позивача надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої вказано, що у цій справі предметом спору є грошового забезпечення, яке мало бути виплачене позивачу до дня його звільнення. Отже, до таких позовних вимог застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме з дня одержання ним письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому спірні суми. Представник позивача посилається на статтю 110 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Проте, представник позивача вказує, що відповідач таких дій не вчинив, чим позбавив позивача можливості раніше дізнатися про порушене право. Незаконна, на думку позивача, бездіяльність відповідача в частині ненадання ОСОБА_1 письмового повідомлення про виплачені останньому кошти є об`єктивно непереборною обставиною, яка не залежать від волевиявлення позивача, а також створює труднощі, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду. У вересні 2024 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом про надання інформації про виплачені позивачу суми грошового забезпечення та розрахунку при звільненні та, у разі невірного розрахунку таких сум, із проханням здійснити перерахунок та доплату належного позивачу за 2022-2024 роки грошового забезпечення. Тільки після вказаного звернення, відповідач листом від 15.10.2024 № 1143/5851 надав інформацію щодо грошового забезпечення позивача та відмовив у перерахунку грошового забезпечення. Отже, після надання відповіді позивачу стало відомо про порушення його прав. Представник позивача наголошує, що до жовтня 2024 жодних письмових повідомлень про виплачені та нараховані суми грошового забезпечення відповідач позивачу не надавав. Отже, позивач дізнався про порушення свого права саме у жовтні 2024 і до цього часу фізично не міг дізнатися про порушення такого права, оскільки не мав і не міг мати жодних відомостей щодо розрахунку належних йому коштів. Саме з дня отримання письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому спірні суми, тобто з жовтня 2024, на думку позивача, починається обчислення тримісячного строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Згідно з частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України , суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З метою забезпечення доступу до правосуддя, суд дійшов висновку про необхідність розгляду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду після отримання відзиву Військової частини НОМЕР_1 з доказами.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду, підстави для залишення її без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, визначених статтями 169-170 Кодексу адміністративного судочинства, відсутні.

За змістом частини 1 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а частиною 3 статті 12 цього Кодексу - загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Врахувавши обставини, передбачені частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що зазначена справа є справою незначної складності, не підпадає під винятки, передбачені частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, тому у відповідності до пункту 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі; докази суду надають учасники справи; суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами 6, 8 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду; у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Таким чином, з метою всестороннього, повного та об`єктивного розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність витребування додаткових доказів.

Керуючись статтями 12, 77, 80, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/28559/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Справа буде розглядатись суддею Бондар М.В. одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Призначити справу до розгляду у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4.

Клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду буде розглянуто судом після отримання відзиву з доказами від Військової частини НОМЕР_1 .

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати до суду разом з відзивом докази на підтвердження дати отримання позивачем повідомлення про суми, нараховані при звільнені.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснити відповідачу, що у разі неподання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Інформацію щодо стану розгляду справи учасники судового процесу можуть отримати на офіційному веб-порталі Судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud0470/.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Бондар