Справа № 160/14548/24
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним дій,-

04.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 в питанні не виплат грошової додаткової винагороди на період дії військового стану Постанова КМ №168 від 28.02.2022р.) за період з 01.08 по 27.08.2022р. та серпневої премії до грошового утримання за цей же період та зобов`язати здійснити вказані виплати;
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо не виплат грошового утримання за період з 03.11.2022р. по 09.03.2023р (наказ №937 від 30.11.2023р.);
- зобов`язати здійснити щомісячну виплату грошового забезпечення за вказаний період, до якого входить:
??Оклад за військове звання (ОВ3) - 740 грн
??Посадовий оклад (ПО) - 2640 грн
??Надбавка за вислугу років (НВР) - 30% від (ПО+ОВ3)
??Надбавка за особливості проходження служби (Постанова КМ України №704) - 65% (ПО+ОВЗ+НВР)
??Премія - 590% від ПО
??Поточна грошова індексація
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_2 відносно нарахувань і щомісячних виплат за період з 09.03.2023р. по 30.11.2023р.
- зобов`язати відповідача здійснити за вказаний період перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання, з включенням:
??Оклад за військове звання (ОВ3) - 740 грн
??Посадовий оклад (1IО) - 2640 грн
??Надбавка за вислугу років (НВР) - 30% від (ПО+ОВ3)
??Надбавка за особливості проходження служби (Постанова КМ України №704) - 65% (ПО+ОВЗ+НВР)
??Премія - 590% від ПО
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 з грошових виплат при звільненні зі служби та зобов`язати здійснити грошові виплати згідно наказу №119 від 08.02.2024р.: за 19 повних прослужених місяців на підставі наказу МО України №260 від 07.06.2018р.; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2022р. - 13 діб, в 2023р. - 30 діб, з врахуванням виплат за наказом №95 від 31.01.2024р.;
- визнати протиправними дії та зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу МО України №232 від 29.04.2016р. та Постанови КМУ №178 від 16.03.2016р. здійснити виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 04.03.2022р. по 31.01.2024р.;
- зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_2 здійснити виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік;
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо не виплат додаткової грошової винагороди на період військового стану згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р. за період з 01.12.2023р. по 31.01.2024р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на отримання грошового забезпечення у повному обсязі, проте зазначені кошти не були йому виплачені на час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . А тому позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування йому грошового забезпечення у повному обсязі на час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . За таких обставин, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 21.06.2024 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Як встановлено судом, відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі разом із позовом з додатками 04.06.2024 та 02.07.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного повідомлення.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 20.05.2015 року.
Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2024 № 95, сержанта військової служби за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , солдата резерву 2 запасної роти, на підставі наказу командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 31 січня 2024 року № 31-рс звільненого у відставку відповідно до підпункту "б" пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що здав справи та посаду 31 січня 2024 року.
З 31 січня 2024 року виключено із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 01 лютого 2024 року.
Направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
- виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 590% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, окремого доручення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Генерального штабу Збройних Сил України від 17 січня 2024 року №9671/С, з 01 по 31 січня 2024 року.
- виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, окремого доручення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Генерального штабу Збройних Сил України від 17 січня 2024 року №9671/С, з 01 по 31 січня 2024 року.
Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав. Наказано виплатити грошову компенсацію за 10 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2022 рік.
Щорічну основну відпустку за 2023 рік не використав. Наказано виплатити грошову компенсацію за 23 доби невикористаної основної щорічної відпустки за 2023 рік.
Щорічну основну відпустку за 2024 рік не використав. Наказано виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2024 рік.
Наказано виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік не виплачувалась.
Відповідно до Наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення
Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 14 січня 2020 року Nє 248/291 виплатити грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 15 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби.
Вислуга років станом на 31 січня 2024 року становить: календарна 06 років 03 місяці 09 днів.
Самовільно залишав військову частину з 27 серпня 2022 року по 09 березня 2023 року.
Термін самовільного залишення частини не враховувати до вислуги років.
Житлом при військовій частині НОМЕР_1 не забезпечений.
Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2024 № 119, до наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2024 № 95 внесено зміни, а саме:
«Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав. Наказано виплатити грошову компенсацію за 13 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2022 рік.
Щорічну основну відпустку за 2023 рік не використав. Наказано виплатити грошову компенсацію за 30 доби невикористаної основної щорічної відпустки за 2023 рік.
Щорічну основну відпустку за 2024 рік не використав. Наказано виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної основної щорічної відпустки за 2024 рік.
Наказано виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік не виплачувалась.
Відповідно до Наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі від 14 січня 2020 року № 248/291 виплатити грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби.
Вислуга років станом на 31 січня 2024 року становить: календарна 06 років 07 місяців 15 днів.
Самовільно залишав військову частину з 27 серпня 2022 року по 09 березня 2023 року.
Термін самовільного залишення частини не враховувати до вислуги років.
Житлом при військовій частині НОМЕР_1 не забезпечений.
Позивача звернувся із заявою від 13.05.2024 до військової частини НОМЕР_1 , в якій просив, зокрема, за період з 04.03.2022р. по 31.01.2024р. зобов`язати фінансову службу частини провести повний перерахунок як призначених, так і виплачених грошових коштів, здійснити їх виплату та включити їх в офіційні фінансові довідки і грошовий атестат.
Направлення вказаної заяви підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта».
Відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять.
Отже, позивач, фактично не погоджуючись із протиправними діями відповідача щодо невиплати йому грошового забезпечення у належному розмірі, звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Щодо невиплати додаткової винагороди за виконання бойового завдання військовослужбовцю ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.
Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 (надалі - Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29), згідно з пунктом 1 якого під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Абзацами 1 та 2 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Відповідно до пункту 4 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.
Пунктом 14 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 передбачено, що це доручення застосовувати з 01.06.2022 року (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовувати з 24.02.2022 року).
Тобто, зазначене Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 видане Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, застосовується з 01.06.2022 року (крім окремих випадків, коли положення цього акта застосовуються з 24.02.2022 року). При цьому абзацом 4 пункту 5 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 надано право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп включати до довідок про безпосередню участь у бойових діях або заходах терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.
Таким чином, безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях або заходах є виконання військовослужбовцем у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та у визначених відповідним рішення Головнокомандувача Збройних Сил України районах ведення бойових дій завдань та участь військовослужбовця у заходах, перелік яких визначений пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29.
При цьому, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, на підставі яких керівником органу військового управління видається довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 01.05.2024 №4590, видана сержанту ОСОБА_1 про те, що останній дійсно в період з 09.03.2022 по 27.04.2022, з 02.05.2022 по 27.08.2022 та з 09.03.2023 по 15.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи у Охтирському районі Сумської області, Ізюмському районі Харківської області, Бахмутському районі Донецької області, що дає право на отримання збільшеної грошової винагороди в розмірі 100000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць у відповідності до Постанови КМУ № 168.
Вказана довідка видана на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 .
Як вказано судом вище, згідно з абзацом 3 пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства та наданих до матеріалів позову доказів суд зазначає, що безпосередня участь позивач в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що дає право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн., матеріалами справи підтверджена, тому відповідачем безпідставно та необґрунтовано не нараховувалась позивачу додаткова винагорода за періоди з 09.03.2022 по 27.04.2022, з 02.05.2022 по 27.08.2022 та з 09.03.2023 по 15.03.2023 у розмірі 100 000,00 грн. пропорційною в розрахунку на місяць у відповідності до Постанови КМУ № 168.
Крім того, суд також зазначає і про таке.
Суд зазначає, що указаною постановою № 168 КМУ також установив, зокрема, військовослужбовцям на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно.
Як встановлено судом та не спростовується відповідачем, позивачу також не було здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно, як передбачено пунктом 1 Постанови №168.
Бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення постанови КМУ № 168 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті.
Таким чином, суд також зазначає, що відповідачем допущено бездіяльність, а саме не було здійснено нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно, як передбачено пунктом 1 Постанови №168.
Щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік, суд зазначає про таке.
Пунктами 1, 2, 6 розділу ХХIІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, з наведених норм законодавства слідує, що військовослужбовець має право на отримання грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, яка у випадку невиплати її протягом року (незалежно від вибуття у щорічну основну відпустку), виплачується на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Така допомога надається незалежно від подання чи неподання рапорту військовослужбовцем.
Як підтверджується матеріалами справи, позивач у 2023 році не використав щорічну основну відпустку та грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік не отримував.
При цьому, у наказі на звільнення позивача з військової служби та виключення військовослужбовця зі списків особового складу військовою частиною також не зазначено про виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, та не проведено її нарахування та виплату.
Відповідач не надав доказів і належного розрахунку суми виплати позивачеві грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік.
Та обставина, що позивач при звільненні з військової служби надав згоду на виключення його зі списків військової частини та не звертався до відповідача із заявами чи рапортами щодо виплати грошового забезпечення не позбавляє позивача права оскаржити нарахування та виплату належних до виплати при звільненні сум в судовому порядку.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку, що ненарахування та невиплата позивачу грошової допомоги для оздоровлення саме за 2023 рік, є протиправною.
Щодо компенсації за недоотримане речове майно військовослужбовцем, суд зазначає про таке.
У частині першій статті 9 Закону № 2011-XII закріплено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною першою статті 9-1 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на момент звільнення позивача) було встановлено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі грошова компенсація), визначається Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі Порядок № 178).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку № 178 ).
За приписами пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (далі Інструкція № 232) встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Пунктом 6 Інструкції № 232 встановлено, що особи офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, які перебували в запасі та вступили на військову службу в установленому законодавством порядку, у тому числі на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, набувають права на отримання речового майна в день прийняття їх на військову службу. Видача речового майна цим військовослужбовцям проводиться після прибуття їх до місця проходження служби. Наступна видача речового майна проводиться за встановленими нормами в разі продовження строку служби. Предмети речового майна, отримані понад 12 місяців до звільнення в запас, в забезпечення не враховуються.
Таким чином, за змістом наведених вище правових норм, у разі звільнення з військової служби у військовослужбовця виникає право на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Застосовування в пункті 3 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, а реалізація вказаного права здійснюється військовослужбовцем виключно шляхом подання рапорту.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
За приписами абзаців 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення, військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, а у відповідної військової частини обов`язок або забезпечити військовослужбовця неотриманим речовим майном, або ж виплатити йому відповідну грошову компенсацію взамін такого майна.
Відтак, у зв`язку з наявністю законодавчо закріпленого у позивача права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, виплату якого не було здійснено з неналежних від нього причин, поведінка відповідача у цьому разі свідчить про його протиправну бездіяльність як суб`єкта владних повноважень.
При цьому, як вже встановлювалося судом, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №119 від 08.02.2024, наказано виплатити ОСОБА_1 : 1) виплатити грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; 2) грошову компенсації за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; 3) грошову компенсації за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб, з врахуванням виплат за наказом №95 від 31.01.2024р.
Як зазначає позивач, не спростовано відповідачем та не підтверджується матеріалами справи та, вказаних виплат на користь позивача, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №119 від 08.02.2024, проведено не було, що також свідчить про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , як суб`єкта владних повноважень
Щодо вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплат грошового забезпечення за період з 01.08.2022 по 27.08.2022, премії за період з 01.08.2022 по 27.08.2022 до грошового утримання, а також грошового забезпечення за період дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення позивачем служби (з 27.08.2022 по 30.11.2023), суд зазначає про таке.
Як вбачається зі змісту довідки про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії від 18.04.2024 за №2849/ФЕС, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , грошове забезпечення за серпень 2022 було отримано ОСОБА_1 , що свідчить про необґрунтованість вимог позивача у даній частині.
Щодо невиплати премії ОСОБА_1 за серпень 2022, суд зазначає про таке.
Відповідно до довідки про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії від 18.04.2024 за №2849/ФЕС, позивачу не нараховано премію за серпень 2022.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.
Відповідно до розділу VI пунктів 1,5 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.
Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.
Розділом XVI пунктом 1,3 цього Порядку визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Таким чином, виплата премії здійснюється на підставі наказу, командира військової частини, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Приписами статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII врегульоване грошове забезпечення військовослужбовців". До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в ст.3 цього Статуту.
Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Втім, щодо невиплати грошового забезпечення за період дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення позивачем служби (з 27.08.2022 по 30.11.2023), суд акцентує увагу на наступному.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII).
Приписами частини першої статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статут), що затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Згідно зі статтями 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до пункту 15 розділу І "Загальні положення" Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що виплата грошового забезпечення призупиняється в разі винесення командиром військової частини відповідного наказу з підстав самовільного залишення військової частини військовослужбовцем.
В матеріалах справи міститься копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2022 № 226, відповідно до якого позивач вважається таким, що самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань, позивача виключно з усіх видів забезпечення з 27.08.2022.
В той же час, згідно змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2023 №937, наказано зарахувати ОСОБА_1 строк призупинення військової служби до вислуги років. Наказано виплатити грошове забезпечення за період призупинення військової служби.
Окрім того, в матеріалах справи наявна постанова про закриття кримінального провадження в частині вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_1 , яким постановлено закрити кримінальне провадження в частині самовільного залишення військової служби, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
З огляду на встановлені судом обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити грошове забезпечення виходячи з конкретних складових грошового забезпечення, суд враховує таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми встановлено, що суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення" роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
Враховуючи позицію Верховного суду України та керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог виключно з метою ефективного захисту прав позивача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності належним способом захисту прав позивача у цій справі є задоволення позовних вимог позивача у наступний спосіб, а саме:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати сум грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.08.2022 по 30.11.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 27.08.2022 по 30.11.2023;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати компенсації за недоотримане речове майно військовослужбовцю ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке належало ОСОБА_1 .
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; грошову компенсацію за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; грошову компенсацію за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік;
- визнати протиправною бездіяльність А1302 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 09.03.2022 по 27.04.2022, з 02.05.2022 по 27.08.2022 та з 09.03.2023 по 15.03.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 09.03.2022 по 27.04.2022, з 02.05.2022 по 27.08.2022 та з 09.03.2023 по 15.03.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період 01.08.2022 по 31.01.2024.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
При цьому, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача щодо визначення способу виконання рішення шляхом зазначення дати його виконання, оскільки вказане не передбачено КАС України.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним дій задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати сум грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.08.2022 по 30.11.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 27.08.2022 по 30.11.2023.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати компенсації за недоотримане речове майно військовослужбовцю ОСОБА_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке належало ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; грошову компенсацію за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; грошову компенсацію за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік.
Визнати протиправною бездіяльність А1302 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 09.03.2022 по 27.04.2022, з 02.05.2022 по 27.08.2022 та з 09.03.2023 по 15.03.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 09.03.2022 по 27.04.2022, з 02.05.2022 по 27.08.2022 та з 09.03.2023 по 15.03.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період 01.08.2022 по 31.01.2024.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
У задоволенні клопотання позивача про визначення способу виконання рішення шляхом зазначення дати його виконання відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко