Справа № 260/5799/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2024 року м. Ужгород№ 260/5799/24

Закарпатський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) через уповноваженого представника звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Закарпатській області), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №000/3341/07-16-24-06/ від 17.04.2024 року.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що у період з 12.03.2024 по 20.03.2024 року головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб та перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб ТУ ДПС у Закарпатській області проведено документальну позапланову перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних контрактів.

За результатами якої 27.03.2024 року було складено акт .№3793/07-16-24-06/ НОМЕР_1 , на підставі якого відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №000/3341/07-16-24-06/ НОМЕР_1 від 17.04.2024 року про нарахування ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій (пені) у розмірі 469 068,55 грн.

Позивач вважає, що висновки, викладені в акті перевірки не дають підстав для застосування до нього санкцій, а відтак вказане вище податкове - повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню оскільки обома контрактами передбачено виникнення у сторін форс- мажорних обставин, які унеможливлюють його своєчасне виконання. Однією з таких обставин є воєнні дії.

Постановою КМУ №1147 від 30.12.2015 року «Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації» (в редакції від 30.05.2023 року), забороно ввезення на територію України нафти та нафтопродуктів з невизначеним походженням. Так, у відповідній Постанові зазначено, що крім ввезення трубопровідним транспортом у митному режимі імпорту з обов`язковим наданням сертифіката походження товару, що підтверджує його походження не з Російської Федерації, під час подання додаткової митної декларації після переміщення за періодичною митною декларацією.

Дані заходи були зумовлені надходженням значних об`ємів дизельного палива російського походження до портових терміналів іноземних країн. В подальшому з таких портів паливо відправлялось в Україну під виглядом виробленого на території третіх країн та проходило митне оформлення, з поданням сертифікатів про походження, які містять недостовірну інформацію.

Відтак, контрагенти у відповідний період не змогли поставити позивачу уже оплачений товар належного походження, що прямо пов`язано з діями країни - агресора, а значить і форс - мажорними обставинами.

Окрім цього, наслідком такої агресії, стали і певні обмеження, запроваджені у зв`язку з введенням режиму воєнного стану в нашій державі. Зокрема, запрацювали електронні черги для вантажівок на кордоні, що ускладнили його перетин, мобілізація військовозобов`язаних водіїв тощо.

Позивач вказує на приписи частини 6 статті 13 Закону «Про валюту і валютні операції» та лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким підтвердила настання форс-мажорних обставин в Україні внаслідок військової агресії Російської Федерації та введення воєнного стану».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою та встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

23 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ДПС у Закарпатській області не погоджується з вимогами адміністративного позову, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обгрунтування власних заперечень вказує, що податковим повідомленням-рішенням №000/3341/07-16-24-06/ від 17.04.2024 до ФОП ОСОБА_1 застосовано пеню у розмірі 469068,55 грн. за порушення вимог валютного законодавства. Зокрема, вказує, що позивачем не надано доказів звернення щодо отримання відповідного сертифіката, який би засвідчував виникнення для Позивача обставин непереборної сили з 24 лютого 2022 року, а відтак ним не доведено наявність форс-мажорних обставин, які перешкоджали виконанню зобов`язань за зовнішньо-економічними контрактами №64-S від 28.06.2022 року та №17 від 15.12.2022 року, а тому посилання Позивача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 як підставу невиконання зобов`язань за вказаними контрактами є безпідставними та необґрунтованими.

Вважає, що вказане рішення ГУ ДПС у Закарпатській області є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 08 березня 2024 року № 230-п, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 28.06.2022 по 11.03.2024, при виконанні зовнішньоекономічного контракту № 64-S від 28.06.2022 року, та за період з 15.12.2022 по 11.03.2024 при виконанні зовнішньоекономічного контракту № 17 від 15.12.2022 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 27.03.2024 року №3793/07-16-24-06/ НОМЕР_1 . З вказаного акту слідує, що проведеною перевіркою наданих платником податків первинних документів: зовнішньоекономічних контрактів №64-S від 28.06.2022 року та №17 від 15.12.2022 року, банківських виписок за період, що перевірявся, митних декларацій на імпорт товарів, встановлено порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, а саме: ч. 3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі Закон № 2473-VIII), в частині своєчасного надходження товару в законодавчо встановлені терміни при виконанні зовнішньоекономічних контрактів:

- по контракту №64-S від 28.06.2022 року, що укладений з іноземним продавцем - фірмою « DMV PETROL LTD» (BG 200901840, Hristo Botev 1 bul., 7000 Rousse, Bulgaria, Beneficiarys account) сума пені складає 409 906,45 грн., з яких 409067,63 грн. сума пені по ВМД від 23.01.2024 року, по яких поставка протермінована на 85 днів та сума 838,82 грн. пеня на залишок недопоставленого товару на кінець перевірки (11.03.2024).

- по контракту №17 від 05.12.2022 року, що укладений з іноземним продавцем - фірмою «SIOIL d.о.о.» (Trzaska cesta 515, 1351 Brezovica pri Ljubljani Slovenia VAT ID: Sl95701605 Bank Inteza Sanpaolo d.d Slovenia) сума пені складає 59162,09 грн. на залишок недопоставленого товару на кінець перевірки (11.03.2024).

Встановлено, що за перевірений період ФОП ОСОБА_1 не отримував висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) щодо продовження строків розрахунків за експортними зовнішньоекономічними операціями по зовнішньоекономічному контракту №64-S від 28.06.2022 року та контракту №17 від 05.12.2022 року.

За результатами встановлених порушень контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.04.2024 №000/3341/07-16-24-06/ НОМЕР_1 , яким за порушення вимог валютного законодавства застосовано пеню у розмірі 469068,55 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним та прийнятим в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Закон України від 16.01.2020 № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», серед усього іншого, повністю змінив правовий підхід до розуміння «пені» та її ролі в системі фінансової відповідальності платників податків.

Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ, крім іншого, внесено зміни до підпунктів 14.1.39, 14.1.162 пункту 14.1 статті 14, статті 111 ПК України відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України від 16.01.2020 № 466-ІХ вказані зміни набули чинності з 01.01.2021.

Згідно з пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.

Таким чином, Податковим кодексом України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема його стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.

Відтак, пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог Податкового кодексу України, з 01 січня 2021 року є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1. ст.14 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Як передбачено ст. 3 ЗУ "Про валюту і валютні операції" відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону. Закони України та інші нормативно-правові акти валютного законодавства, що встановлюють нові обов`язки для суб`єктів валютних операцій або погіршують їхнє становище, не мають зворотної сили. У разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Пунктом 21 Положення №5 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Положеннями пункту 23 розділу II Положення № 5 передбачено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

Відповідно до ч.5 ст.13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Згідно з п. 6 ст. 13 Закону №2473-VII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» право засвідчення форс-мажорних обставин має Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, які видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Так, підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач зазначає форс-мажорні обставини передбачені листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.

В свою чергу, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Таким чином, суд відзначає, що в межах спірних правовідносин, надання сертифікату Торгово-промисловою палатою, отриманого у встановленому законодавством порядку, є обов`язковою умовою, оскільки сам лише факт існування форс-мажорних обставин не звільняє від виконання зобов`язання автоматично.

Крім того, при видачі сертифікату Торгово-промислова палата засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір, контракт), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Згідно правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 13.07.2023 у справі №560/9742/22, з огляду на вимоги Закону України «Про валюту та валютні операції» та Регламенту ТПП, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, або уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) є підставою для подовження законодавчо встановлених термінів (строків) розрахунків на період дії форс-мажорних обставин та підставою для не нарахування пені на період дії форс-мажорних обставин.

Проте, позивачем, ні під час перевірки, ні до суду, не надано довідку (сертифікат) уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

В свою чергу, лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є сертифікатом індивідуальної дії, а є лише документом загального інформаційного характеру.

Крім того, вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Тобто, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилається апелянт в якості обставини для звільнення його від фінансової відповідальності, не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.14-1 Закону "Про ТПП в Україні" ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Таким чином, сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставини форс-мажору мають оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Отже, аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, засвідчує факт відсутності у позивача документу, який відповідно до вимог чинного законодавства засвідчує наявність форс-мажорних обставин які безпосередньо впливають на виконання зовнішньоекономічних контрактів №64-S від 28.06.2022 року, №17 від 05.12.2022, а тому наявні підстави для нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків по контрактам, відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також, пунктом 14-2 постанови Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до статей 6, 7, 15, 25, 44, 56 Закону України Про Національний банк України, статей 12, 13 Закону України Про валюту і валютні операції, з метою врегулювання порядку здійснення банками валютного нагляду за дотриманням резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів Правління Національного банку України постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 7 затверджено Інструкцію про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі Інструкція).

За приписами пункту 2 Інструкції її вимоги поширюються на операції з експорту та імпорту товарів, на які Національним банком встановлені граничні строки розрахунків, з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки та мінімальних граничних сум операцій, на які поширюються встановлені Національним банком граничні строки розрахунків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Інструкції банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України належать митному оформленню), або підписання акту або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), -за операціями з експорту товарів.

Згідно з підпунктом 2 пункту 9 Інструкції, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.

За визначенням підпункту 4 пункту 3 Інструкції днем виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів або строку, установленого відповідно до раніше виданих за цією операцією висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною перевіркою встановлено порушення ч. 3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» в частині своєчасного надходження товару в законодавчо встановлені терміни при виконанні зовнішньоекономічних контрактів:

- по контракту №64-S від 28.06.2022 року, що укладений з іноземним продавцем - фірмою « DMV PETROL LTD» (BG 200901840, Hristo Botev 1 bul., 7000 Rousse, Bulgaria, Beneficiarys account) сума пені складає 409 906,45 грн., з яких 409067,63 грн. сума пені по ВМД від 23.01.2024 року, по яких поставка протермінована на 85 днів та сума 838,82 грн. пеня на залишок недопоставленого товару на кінець перевірки (11.03.2024).

- по контракту №17 від 05.12.2022 року, що укладений з іноземним продавцем - фірмою «SIOIL d.о.о.» (Trzaska cesta 515, 1351 Brezovica pri Ljubljani Slovenia VAT ID: Sl95701605 Bank Inteza Sanpaolo d.d Slovenia) сума пені складає 59162,09 грн. на залишок недопоставленого товару на кінець перевірки (11.03.2024).

Таким чином, перевіркою встановлено, що позивачем було порушено строки, встановлені частиною 3 статті 13 Закону №2473.

З огляду на наведене, Головним управлінням ДПС в Закарпатській області нараховано пеню ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 469068,55 грн.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.04.2024 №000/3341/07-16-24-06/, яким за порушення вимог валютного законодавства застосовано до позивача пеню у розмірі 469068,55 грн.

Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає критеріям, встановленим статтею 2 частини 2 КАС України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, м.Ужгород, вул.Волошина, буд.52, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №000/3341/07-16-24-06/ від 17.04.2024 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору