Справа № 160/18753/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
за участі секретаря судового засідання Емріх Ю.П.
представник позивача не з`явився (повідомлений належним чином)
представник відповідачів ОСОБА_1
Представник позивача звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить винести додаткове рішення у справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. і стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 18.10.2024.
16.10.2024 від представника Офісу Генерального прокурора надійшло заперечення на заяву про долучення доказів витрат на правову допомогу та винесення додаткового рішення з посиланням на її необґрунтованість.
Приписами ч. 4, 5 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В судове засідання 18.10.2024 представники позивача та позивач не з`явились, про причини не явки суд не повідомили, були належним чином сповіщені про розгляд заяви.
Представник відповідачів в судовому засіданні 18.10.2024 заперечувала проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, підтримала доводи, викладені у запереченнях проти ухвалення додаткового рішення, просила відмовити у задоволенні заяви.
Дослідивши матеріали справи, зміст поданої заяви, судом встановлено наступне.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Виходячи зі змісту вказаних норм, подання заяви та відповідних доказів має певні строкові обмеження, а саме така заява подається:
1) до закінчення судових дебатів у справі;
2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.
12 липня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 1 Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) «Про неуспішне проходження прокурором атестації» від 29.04.2024, яке винесене відносно ОСОБА_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Сергія Біжка за № 1410к «Про звільнення» від 25.06.2024, яким ОСОБА_2 звільнили з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 26.06.2024;
- поновити ОСОБА_2 у Дніпропетровській обласній прокуратурі на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області з 27.06.2024;
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.06.2024 і по день винесення рішення суду.
Зокрема, у п. 86 позовної заяви позивачем зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат складає 20 000,00 грн. витрат на компенсацію професійної правової допомоги, а у прохальній частині позову позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Офісу Генерального прокурора та Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.
До того ж, у судовому засіданні 01.10.2024 на стадії судових дебатів у справі представником позивача було заявлено про надання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення від 07.10.2024, яка подана без пропуску строків визначених абз. 2 ч. 7 ст. 139 КАС України, представником позивача на підтвердження обставин понесення позивачем та розміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, надано суду копію Акту № 02/10/24 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.10.2024, який підписаний позивачем та адвокатом Пащенко В.І.
В свою чергу, на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу до позовної заяви долучено копію Договору про надання правової допомоги № 1 від 14.05.2024, копія рахунку № 1 від 11.07.2024 на суму адвокатських послуг у розмірі 20 000,00 грн., копію виписки по розрахунковому рахунку адвоката Пащенко В.І. від 11.07.2024 про зарахування коштів у сумі 20 000,00 грн. та копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3200 від 25.11.2016.
Так, 14.05.2024 між ОСОБА_2 (клієнт) та адвокатом Пащенко В.І. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №1, згідно п. 2.1 договору, за цим договором адвокат зобов`язується надати послуги клієнту щодо захисту прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених договором тощо.
У п. 3.3 Договору № 1 про надання правової допомоги від 14.05.2024 визначено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт авансовано сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для Клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі.
Відповідно до п. 3.8 Договору № 1 про надання правової допомоги від 14.05.2024, розмір гонорару Адвоката визначається після виконання ряду дій Адвокатом на підставі рахунку.
Адвокат Пащенко В.І. 11.07.2024 виставила ОСОБА_2 рахунок № 1 щодо ведення у Дніпропетровському окружному адміністративному суді справи за позовом ОСОБА_2 до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення № 1 про неуспішне проходження атестації від 29.04.2024, наказу № 1410к від 25.06.2024 «Про звільнення», що включає: підготування та подання заяв по суті справи, процесуальних заяв, клопотань, письмових пояснень у справі, підготування та подання адвокатських запитів у справі, участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи та вчинення інших процесуальних дій, необхідних для захисту прав Клієнта, тобто роботи у обсязі 13 год. 20 хв. вартістю по 1 500,00 грн. за годину на загальну суму 20 000,00 грн. Крім того, у даному рахунку сторони погодили, що час витрачений адвокатом на ведення справи понаднормово (більше ніж визначено у даному рахунку), додатково не тарифікується і Клієнтом не оплачується.
ОСОБА_2 11.07.2024 оплатив на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , який відкритий адвокатом Пащенко В.І. у АТ «Укрсиббанк», згідно рахунку № 1 від 11.07.2024, кошти у сумі 20 000,00 грн.
Між адвокатом Пащенко В.І. та ОСОБА_2 02.10.2024 було підписано Акт № 02/10/24 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму вартості робіт 23 000,00 грн, проте, оскільки сторони обумовили, що час витрачений адвокатом на ведення справи понаднормово (більше ніж визначено у рахунку №1 від 11.07.2024), додатково не тарифікуються і Клієнтом не оплачуються, загальна договірна ціна послуг склала 20 000,00 грн. Крім того, даним актом підтвердженого, що роботи (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.
Згідно змісту зазначеного вище акту, обсяг наданих послуг становив:
- підготування та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви ОСОБА_2 до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання рішення і наказу протиправними, їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 5 год. 20 хв. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму 8 000,00 грн.;
Офіс Генерального прокурора заперечуючи проти суми заявлених витрат на правничу допомогу, зазначає, що сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною, необґрунтованою та занадто завищеною.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та заперечення відповідачів щодо цієї заяви, суд дійшов до наступних висновків.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат належить:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження статусу адвоката Пащенко В.І. до позову надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.11.2016 серія ДП №3200, а на підтвердження підстав представництва позивача у даній справі адвокатом надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1207955 від 12.07.2024.
Судом встановлено, що детальний опис робіт, виконаних адвокатом в рамках надання позивачу професійної правничої допомоги у цій справі, викладено в рахунку на оплату №1 11.07.2024, де є посилання на договір №1 від 14.05.2024, а також у акті № 02/10/24 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.10.2024, який підписаний сторонами адвокатом Пащенко В.І. та Білайцом В.Ю.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, разом з тим, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) також вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно з вимогами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Як встановлено судом, згідно умов укладеного між адвокатом Пащенко В.І. та Білайцом В.Ю. договору на надання правничої допомоги № 1 від 14.05.2024, винагорода адвоката визначена у формі гонорару.
Вартість наданих адвокатом послуг оплачена Білайцом В.Ю. 11.07.2024 на розрахунковий рахунок адвоката на підставі рахунку № 1 від 11.07.2024.
Отже, надання правничої допомоги у даній справі є реальним та підтверджено матеріалами справи.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
У даному випадку, справа розглянута за правилами загального позовного провадження, з огляду на її складність та достатній обсяг інформації, яка досліджувалась.
При цьому, судом відхиляються доводи відповідача щодо необґрунтованості та неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу, адже, вони не знайшли підтвердження в матеріалах справи, до того ж, ніхто не може бути обмежений у праві мати представника та користуватись професійною правничою допомогою.
Суд також ураховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, яка міститься, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 та у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20.
Згідно із частиною другою статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.
Повна компенсація суб`єктом владних повноважень іншій стороні у справі витрат на адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, повинна виступати додатковим запобіжником подачі таким суб`єктом безпідставних, зокрема апеляційних та касаційних скарг.
Такий правовий висновок викладений у додатковій постанові КАС ВС від 18.08.2021 у справі № 300/3178/20.
З огляду на викладене заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 134, 139, 143, 252, 295, 297 КАС України суд
Заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.
У задоволенні решти заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
У зв`язку з перебування судді Ніколайчук С.В. у щорічній відпустці з 21.10.2024 по 01.11.2024 повний текст додаткового рішення складено 08.11.2024 року.
Суддя С.В. Ніколайчук