Справа № 400/14392/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/14392/23

Головуючий І інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року (м.Одеса дата складання повного тексту рішення - 26.02.2024р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати дії протиправними та зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повернути йому безпідставно стягнуті грошові кошти в розмірі 44 248,17 грн. під час виконання рішення УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» від 11.06.2013р. №44 за період з 01.07.2009р. по 30.04.2023р.;

- визнати дії протиправними та зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити йому перерахунок пенсії з 01.07.2013р. по 01.10.2021р. на підставі скасування рішення УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» від 11.06.2013р. №44 на підставі дискретних повноважень з урахуванням всіх документів та рішень судів з урахуванням страхового стажу та всіх довідок про заробітну плату в повному обсязі ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5, від 20.03.2018р. №8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області, відповідно до довідок від 18.02.2008р. №27 про заробітну плату за період 01.01.1994р. по 31.03.1995р на ПП «Гіацинт» та від 20.03.2009р. №32-р про заробітну плату за період з 01.04.1996р. по 31.12.1999р. на ЗАТ «Реєстратор», в 2011р. призначено позивачу пенсію в розмірі 3137,66 грн. на місяць. Однак, в подальшому пенсійним органом було прийнято рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» від 11.06.2013р. №44, на підставі якого з пенсії позивача здійснювалося утримання у розмірі 20%. 07.09.2023р., відповідно до судового рішення від 26.07.2023р. у справі №400/5871/23, відповідачем було прийнято рішення про скасування рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» від 11.06.2013р. №44 та, як наслідок, припинено стягнення. Разом із тим, як наголошує позивач, згідно із зазначеним вище рішенням, яке виконувалося у період з 2013р. по 2023р., ГУ ПФУ в Миколаївський області було безпідставно позбавленого його частини пенсії (недоотриманої у розмірі - 44248,17 грн.), яку, в подальшому, протиправно не повернуто при скасуванні рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року (ухвалене в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Зобов`язано відповідача повернути безпідставно стягнуті грошові кошти ОСОБА_1 , в розмiрi - 44248,17 грн. під час виконання рiшення УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» вiд 11.06.2013р. №44 за період з 01.07.2009р. по 30.04.2023р. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, позивач 25.03.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було частково порушено норми процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.02.2024р. в частині відмови у задоволенні його вимог про зобов`язання відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з 01.07.2013р. по 01.10.2021р. на підставі скасування рішення УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області від 11.06.2013р. №44 на підставі дискретних повноважень з урахуванням всіх документів та рішень судів з урахуванням страхового стажу та всіх довідок про заробітну плату в повному обсязі ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01 та ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5, від 20.03.2018р. №8.

Зокрема, ОСОБА_1 звернув увагу, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2023р. у справі №400/3812/23, на який посилається пенсійний орган, не містить будь-яких посилань на період, за який мав бути проведений перерахунок пенсії, що, власне, свідчить про помилковість висновків суду 1-ї інстанції в цій частині.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

02.04.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

06.05.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги (в частині вирішення питання тотожності заявлених позовних вимог у справі №400/14392/23 та №400/3812/23), колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 4 ч.1 ст.238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає закриття провадження у справі.

Відповідно до наведеної вище норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У той же час, з огляду на норми п.4 ч.1 ст.238 КАС України з одним і тим же позовом можна лише раз звернутися до суду за захистом.

Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018р. у справі №800/411/17.

Так, як встановлено з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївський області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.07.2008р. позивачу призначено пенсію по інвалідності у розмірі - 426,39 грн.

06.07.2009р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області із заявою про перерахунок пенсії згідно з наданими ним документами, а саме: довідки про заробітну плату, що видана ПП «Гіацинт» 18.02.2008р. №27-р. за період з січня 1994р. по березень 1995р.; довідок про заробітну плату, що видані ЗАТ «Реєстратор» від 20.03.2009р. №32-р та від 18.03.2009р. № 54-к за періоди з квітня 1996р. по грудень 1999р. та за сумісництвом з 15.03.1996р. по 29.12.1999р.

30.07.2009р. УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області було проведено перерахунок пенсії позивача, починаючи з 07.07.2009р., та збільшено її розмір до - 1265,63 грн.

У 2011р. відбулось збільшення пенсії позивача, у зв`язку із чим її розмір склав - 3137,66 грн.

Однак, в подальшому, як вже зазначалося вище, рішенням Комісії з питань призначення та виплати пенсій та допомог при Управлінні ПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області 11.06.2013р. було винесено рішення №44 про утримання з позивача переплати пенсії в розмірі 73 297,97 грн. за період з 01.07.2009р. по 30.04.2013р. у розмірі 20% одержаної пенсії з 01.07.2013р.

12.08.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому пояснень стосовно таких утримань з його пенсії, на яку отримав лист від 26.08.2020р. № 4930-4740/З-02/8-1400/20, в якому ГУ ПФУ в Миколаївській області надало позивачу роз`яснення, з яких вбачається слідує, що ПП «Гіацинт» нараховувало фонд оплати праці частково у період з 1994р. по 1995р. та знято з обліку як таке, що не пройшло перереєстрацію 20.12.2003р. Тобто, довідка про заробітну плату від 18.02.2008р. №27р була видана після ліквідації підприємства. ЗАТ «Реєстратор», у свою чергу, не веде жодної фінансово-господарської діяльності з 01.04.2007р., а кількість працюючих осіб у 1999р. складала - 9 осіб. Суми нарахованого фонду оплати праці, з урахуванням кількості працівників менше ніж заробітна плата, вказана у довідці від 20.03.2009р. № 32р, тому врахувати її для розрахунку пенсії не було законних підстав. Таким чином, ГУ ПФУ в Миколаївській області вважало, що за період з 01.07.2009р. по 30.04.2013р. виникла переплата пенсії в сумі - 73297,87 грн.

Також, з матеріалів справи видно, що 13.11.2020р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою стосовно скасування рішення від 11.06.2013р. №44.

Проте, листом від 27.11.2020р. №7030-6887/З-02/8-1400/20 позивачу було повідомлено, що з матеріалів пенсійної справи підстави для скасування рішення від 11.06.2013р. № 44 відсутні.

24.06.2021р. судовим рішенням у справі №400/1757/21 було зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.03.1996р. по 29.12.1999р. в ЗАТ «Реєстратор».

У подальшому, 14.12.2021р. позивач звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання зробити перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з врахуванням довідок по заробітній платі ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5 та від 20.03.2018р. №8, які підтверджені первинними розрахунково-платіжними відомостями, починаючи з 04.04.2011р. по теперішній час і виплачувати в майбутньому.

12.05.2022р. Миколаївським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі №400/12822/21, який ГУ ПФУ в Миколаївській області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2021р. про переведення його на пенсію по інвалідності та прийняти відповідне рішення по суті заяви.

23.12.2022р. рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду (справа №400/5312/22) ГУ ПФУ в Миколаївській області зобов`язано розглянути заяву від 29.07.2022р. про перерахунок пенсії та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату від 16.02.2018р. №5, від 20.03.2018р. №8 по ЗАТ «Реєстратор» з 05.10.2021р.

На підставі цього, 11.04.2023р. позивач звернувся до суду 1-ї інстанції з позовом до ГУ ПФУ у Миколаївській області з вимогами про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача:

- змінити порядок обчислення його пенсії, врахувавши заробітну плату за період з лютого 1999р. по 29.12.1999р. із включенням до обчислення періоду роботу з 01.04.1994р. по 31.03.1995р. та виключивши з періоду обчислення період роботи з січня 2010р. по грудень 2010р., та березень 2010р.;

- здійснити перерахунок його заборгованості перед пенсійним органом із урахування довідок про заробітну плату ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від16.02.2018р. №5 та від 20.03.2018р. №8, із урахуванням висновків суду у справах №400/1757/21 та №400/5312/22;

- здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. № 3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5 та від 20.03.2018р. №8, з урахуванням висновків суду у справах №400/1757/21, №400/5312/22 та №400/12822/21.

У свою чергу, не погоджуючись з вказаним вище рішенням пенсійного органу від 11.06.2013р. №44 та вважаючи його протиправним, позивач 23.05.2023р. оскаржив його у судовому порядку.

26.07.2023р. Миколаївським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі №400/5871/23, яким спірне рішення від 11.06.2013р. №44 про утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії за період з 01.07.2009р. по 30.04.2013р - визнано протиправним та скасовано. Також, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо здійснення щомісячного утримання 20% з пенсії ОСОБА_1 на погашення переплати на виконання рішення від 11.06.2013р. №44.

Одночасно, рішенням суду першої інстанції у справі №400/3812/23 позивачу було відмовлено у задоволенні його позовних вимог, зокрема, і в частині здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідок про заробітну плату ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. № 3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5 та від 20.03.2018р. №8, з урахуванням висновків суду у справах №400/1757/21, №400/5312/22 та №400/12822/21.

07.09.2023р., на підставі судового рішення від 26.07.2023р. у справі №400/5871/23, ГУ ПФУ в Миколаївський області було прийнято нове рішення, яким скасовано рішення від 11.06.2013р. №44 та припинено стягнення з позивача.

02.10.2023р. ГУ ПФУ в Миколаївській області у відповідь на заяву позивача від 18.09.2023р. повідомило, що зобов`язань щодо повернення утриманої суми в розмірі 44248,17 грн. рішенням суду від 26.07.2023р. на Головне управління не покладалось.

Сукупність наведених вище обставин, власне, і стала підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом (справа №400/14392/23).

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд попередньої інстанції виходив із того, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Водночас, оскільки позовна вимога про проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідок про заробітну плату від 23.12.2008р. №1553, виданої ВАТ «Континент», від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, виданої ПП «Гіацинт», від 16.02.2018р. №5, від 20.03.2018р. №8, виданих ЗАТ «Реєстратор» вже була предметом розгляду у справі №400/3812/23, по якій ухвалено судове рішення (яке набрало законної сили), суд 1-ї інстанції дійшов висновку, що у задоволенні цих позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Колегія суддів з наведеними висновками суду першої інстанції частково погоджується, водночас зазначає, що судом при вирішенні справи було частково порушено норми процесуального права, що фактично й призвело до неправильного її вирішення (в частині відмови у задоволенні адміністративного позову), виходячи з наступного.

В спростування доводів апеляційної скарги про нетотожність позовів в обох справах, колегія суддів зазначає, що вимоги у даній справі №400/14392/23 є фактично складовою (частиною) вимог у справі №400/3812/23 - перерахунок пенсії з урахуванням в повному обсязі довідок про заробітну плату ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5, від 20.03.2018р. №8. Сама ж лише текстуальна різниця прохальної частини позовів (у тому числі виділення певного окремого періоду) не є достатньою підставою для висновку про те, що предмет позову є іншим.

Предметом позову вважається матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вказана вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права та підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою або при виділенні з позову, який уже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов тотожність предмета позову зберігається.

Що ж до доводів скаржника в контексті нетотожності підстав заявлених позовів, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Підставою адміністративного позову у широкому змісті визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. До цих обставин можна віднести такі юридичні факти, які підтверджують наявність або відсутність спірних правовідносин між сторонами та наявність порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

При цьому, варто наголосити, що підставою позову можуть бути тільки юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки, а саме: виникнення, зміну та припинення правовідносин. Натомість, фактичні дані справи до підстав позову не відносяться, оскільки такі лише підтверджують наявність або відсутність тих юридичних фактів, які складають підставу позову.

Наведені правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.03.2021р. у справі №1340/5862/18 та від 20.04.2021р. №640/27693/20.

Правовою підставою позову у даній справі №400/3812/23 фактично є твердження ОСОБА_1 про порушення суб`єктом владних повноважень - ГУ ПФУ у Миколаївській області його права на обчислення пенсії із урахуванням довідок про заробітну плату ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5 та від 20.03.2018р. №8. Зокрема, як зазначив позивач, з метою відновлення свого порушеного права він вимушений був неодноразово звертатися до суду та рішеннями судів у справах №400/1757/21, №400/5312/22, №400/12822/21 було встановлено, що дії відповідача щодо не врахування довідок вище перелічених Підприємств до його страхового стужу є протиправними, у зв`язку із чим судом було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі довідок ВАТ «Континент», ПП «Гіацинт» та ЗАТ «Реєстратор». Оскільки, на переконання позивача, відповідачем не виконано судові рішення не в повному обсязі, а врахування сум заробітної палати за цими довідками вплине не тільки на суму пенсії, а також вплине на суму переплати пенсії, яку нарахував відповідач на підставі рішення від 11.06.201р. №44, останній вважав дії ГУ ПФУ у Миколаївській області щодо не врахування довідок при обчисленні пенсії протиправними.

У справі №400/14392/23 позивач обґрунтував позов лише тим, що 15.11.2023р. у відповіді ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило його про те, що рішеннями суду від 24.06.2021р. у справі №400/1757/21, від 12.05.2022р. у справі №400/12822/21, від 23.12.2022р. у справі №400/5312/22, від 26.07.2023р. №400/5871/23 жодних зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2013р. по 01.10.2021р. не покладалось.

Так, заявляючи про наявність різних підстав позову у справі №400/3812/23 та у даній справі, що розглядається, позивач описує додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про обчислення пенсії із урахуванням довідок про заробітну плату ВАТ «Континент» від 23.12.2008р. №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016р. №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018р. №5 та від 20.03.2018р. №8. Більше того, окрім посилання на лист від 15.11.2023р. №22173-21617/З-02/8-1400/23 позовна заява ОСОБА_1 жодних інших доводів не містить та, в більшості, орієнтована на мотивуванні позовних вимог щодо зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повернути йому безпідставно стягнуті грошові кошти в розмірі - 44248,17 грн. під час виконання рішення УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» від 11.06.2013р. №44 за період з 01.07.2009р. по 30.04.2023р. Як наслідок, відповідні доводи стосуються дій пенсійного органу, правомірність яких має оцінюватись крізь призму наявності або відсутності підстав для обчислення пенсії позивача із названих вище урахуванням довідок. Наведені ж вище доводи не утворюють нових підстав позову, такі існували як на момент пред`явлення позову у справі №400/3812/23, та на них можливо було акцентувати увагу суду під час дослідження іншої справи.

На користь вказаних висновків судів обох інстанцій свідчить і позиція суду, викладена у рішенні у справі №400/3812/23, про те, що відповідні позовні вимоги не є окремими позовними вимогами, а відтак, їх не належать розглядати в межах даної справи. Для захисту порушеного права позивача по невиконанню рішень судів, останній має скористатися своїми процесуальними правами і звернутися до суду з відповідними заявами, що передбачено ст.ст.382 та 383 КАС України.

Отже, в контексті положень ч.4 ст.160 КАС України, наведені позивачем додаткові доводи не змінюють змісту позовних вимог та обставин справи.

Між тим, право на звернення до суду тісно пов`язано з обов`язком учасника справи, визначеним ч.2 ст.44 КАС України, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За таких обставин, гарантоване ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України право особи на звернення до суду (в цій частині позовних вимог) реалізовано позивачем в іншій судовій справі, яка була вирішена судом 1-ї інстанції 26.07.2023р. і рішення в якій набрало законної сили 28.08.2023р. Як наслідок, сторони, підстави і предмет в адміністративних справах №400/3812/23 та №400/14392/23 (яка переглядається) є тими ж.

Суд апеляційної інстанції враховує, що фактично позивач, шляхом подання нового позову до суду із оскарженням одних і тих самих дій відповідача надає додаткове обґрунтування позовних вимог (у відповідній частині), однак при цьому, жодним чином не змінює предмет та підстави позову, так як не вважаються зміною підстав позову, доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміни посилань на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.08.2023р. у справі №620/5901/20.

Також, слід зазначити, що незгода позивача із висновками суду першої та апеляційної інстанції є підставою для оскарження цих рішень в апеляційному та касаційному порядку, а не для повторного звернення до суду із тотожним позовом (навіть із виділенням окремого періоду, за який ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок пенсії).

У цьому контексті, слід звернути увагу також і на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019р. у справі №686/23317/13-а, за змістом якої, суб`єкта владних повноважень не можна зобов`язати виконувати певне судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Водночас, суд 1-ї інстанції, оцінюючи вимоги позовної заяви, та, у даному випадку, виходячи із оцінки та аналізу всіх наведених у позовній заяві доводів позивача, повинен був застосовувати правові наслідки, що передбачені процесуальним законом у розрізі заявлених вимог.

Стаття 238 КАС України носить імперативний характер та містить виключний перелік підстав для закриття провадження у справі. Зокрема, такою підставою є наявність сукупності наступних умов: набрання законної сили постановою чи ухвалою суду про закриття провадження у такій самій справі; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом; спір у справі повинен бути заявлений з тих самих підстав.

Визначена п.4 ч.1 ст.238 КАС України підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Враховуючи зазначені норми процесуального закону, колегія суддів вважає те, що, у даному випадку, за встановлених обставин були підстави саме для закриття провадження у справі (у спірній частині), а не відмові у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, що відповідно до ст.319 КАС України, є підставою для часткового задоволення вимог апеляційної скарги позивача та скасування судового рішення суду 1-ї інстанції.

Згідно зі ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або ж провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст.ст.238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи межі та вимоги апеляційної скарги позивача, а також зважаючи на той факт, що станом на день звернення до суду із позовом у даній справі (в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахування довідок про заробітку плату) було таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і фактично з тих самих підстав, провадження у справі №400/14392/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області в частині зобов`язання її вчинити певні дії, підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

В частині ж зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повернути безпідставно стягнуті грошові кошти рішення суду 1-ї інстанції сторонами (в т.ч. і позивачем) не оскаржується, а тому колегія суддів в цій частині не надає йому правової оцінки та не здійснює апеляційний перегляд.

Керуючись ст.ст.238,308,311,315,317,319,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дії протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2013 року по 01.10.2021 року на підставі скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» від 11.06.2013 року №44 на підставі дискретних повноважень з урахуванням всіх документів та рішень судів з урахуванням страхового стажу та всіх довідок про заробітну плату в повному обсязі ВАТ «Континент» від 23.12.2008 року №1553, ПП «Гіацинт» від 23.11.2016 року №3-1503/190103-01, ЗАТ «Реєстратор» від 16.02.2018 року №5, від 20.03.2018 року №8 - скасувати, а провадження у справі №400/14392/23 в цій частині - закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 13.11.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко