Справа № 160/21105/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги і рішення про пис майна у податкову заставу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
05 серпня 2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року відмолено Дніпровській міській раді у задоволенні клопотання про їх залучення у якості третьої особи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року відмовлено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом згідно з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що станом на 15.07.2024 року ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення (майновий комплекс), за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1517 кв. м., дата державної реєстрації права власності 15.04.2021, частка власності 1/1 (а.с. 118).
Крім того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач є власником нежитлового приміщення (овочесховище), за адресою: АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були сформуванні наступні податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023 роки:
Позивач не погодившись з вказаними рішеннями відповідача звернувся до суду із вказаним позовом.
Визначаючись щодо позовних вимог , суд керується та виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень підп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПКУ платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПКУ визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Позивач зазначає, що фактично з 11.12.2020 право власності ОСОБА_1 на вказані торговельні павільйони було припинене, що підтверджується актом від 14.03.2024, підготовлений інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 (а.с. 46).
Проте, суд уважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки позивач, як власник нерухомого майна не вичинив дій щодо внесення інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення або знищення нерухомого майна, а саме (майновий комплекс), за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1517 кв.
Крім того, суд зауважує, що позивач посилаючи на припинення у грудні 2020 року права власності на торговельні павільйони через їх демонтаж, здійснив дії щодо його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2021 номер запису про право власності № 41619815 року, що також встановлено судовим рішенням Дніпровського апеляційного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 199/8516/22. Тобто, позивач не вважав нерухоме майно таким, що припинило своє існування.
Позивач є власником нежитлового приміщення (овочесховища) загальною площею 6385,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 31.10.2017, виданим приватним нотаріусом Верхньодніпровсього районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бас Я.А., яке зареєстровано в реєстрі за № 1098, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2017.
Судом встановлено, що відповідач нарахував позивач податок за період 2020-2023 рік на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на вищевказане нерухоме майно, яке знаходиться на території Верхньодніпровської міської територіальної громади.
Позивач у позовні заяві зазначає, що податковим органом в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях за 2020-2021 рік зазначений тип об`єкта нерухомого майна інші будівлі із зазначенням ставки податку 0,1% від мінімальної зарплати, тоді як у податкових повідомленнях-рішеннях за 2022 і 2023 роки указана ставка податку 0,25% від мінімальної зарплати, зазначивши тип об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення.
Надаючи правову оцінку прийнятим податковим повідомленням-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нерухоме майно, яке знаходиться на території Верхньодніпровської міської територіальної громади, суд виходить з такого.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
Відповідач на підтвердження правомірності встановленої ставки податку у спірних податкових повідомлень-рішень суду не надав жодного доказу, враховуючи його обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, зокрема рішень відповідної ради, на підставі яких встановленні ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, які територіально знаходяться на території смт. Новомиколаївки, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської область.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідач у відзиві на позовну заяву не спростовував доводи позивача щодо неправильного визначення ставки податку на нерухоме майно позивача, а посилався на підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, яким передбачено, що платники податків мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо об`єктів нежитлової нерухомості, зокрема, розміру ставки податку, нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні рішення.
В даному випадку, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність вищевказаних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Відповідно до ч. 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 5207,82 грн.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев