Справа № 200/6226/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року Справа№200/6226/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) про визнання протиправним та зобов`язання повернути вилучений товар,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач).

Просить суд: 1) визнати протиправним дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови повернути вилучену у громадянина ОСОБА_1 під час огляду приміщення за адресою АДРЕСА_2 , алкогольну продукцію; 2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області повернути ОСОБА_1 , вилучену 25.07.2024 року, під час огляду, приміщення за адресою АДРЕСА_2 , алкогольну продукцію, а саме: алкогольне пиво «Corona» у кількості 120 пляшок об`ємом по 0,33 л., Коньяк «Азнаурі» у кількості 195 пляшок об`ємом по 0,5 л, Коньяк «Казбек» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0,5 л., Горілка «Холодоф» у кількості 45 пляшок об`ємом по 0,7 л., горілка «Хлібний дар» у кількості 168 пляшок об`ємом по 1 л., шампанське «Азнаурі» у кількості 30 пляшок по 0,7 л., вино «Болград» у кількості 24 пляшки об`ємом по 0,75 л., горілка «Прайм» у кількості 225 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка «Хортиця» 12 пляшок об`ємом по 1 л., коньяк «Реал» у кількості 20 пляшок об`ємом по 0,5 л, алкогольне пиво «Картель» у кількості 816 пляшок по 0,33 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., віски «Джеймсон» у кількості 24 пляшки об`ємом по 1 л., віски «Джеймісон» у кількості 78 пляшок об`ємом по 0,7 л, алкогольний напій «Рево» у кількості 360 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Старопромен» у кількості 1920 банок об`ємом по 0,5 л, алкогольний напій «Шейк» у кількості 240 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 648 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка без марок акцизного збору у кількості 13 банок об`ємом по 10 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 12 пляшок об`ємом по 2,3л., алкогольне пиво «Бланш» у кількості 527 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Carlsberg» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом 0,5л., які вилучені під час огляду приміщення в м. Костянтинівка, Донецької області, по вул. Мірошниченка,14, 25.07.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.07.2024 року співробітниками Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області проведено огляд приміщення за адресою АДРЕСА_2 , та вилучено алкогольна продукція у громадянина ОСОБА_1 під час якого складено протокол огляду.

Позивач вважає, що такими діями співробітниками Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області порушені його права у зв`язку із чим звернувся до суду.

10 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Даною ухвалою також було витребувано у відповідача протокол вилучення алкогольної продукції у ОСОБА_1 ; протокол огляду алкогольної продукції, який був складений 25.07.2024 року під час вилучення алкогольної продукції у позивача, інформацію щодо місця зберігання алкогольної продукції, а також відповідальну особу за зберігання вилученої продукції 25.07.2024 року у ОСОБА_1 .

Відповідачем не було надано суду протокол вилучення алкогольної продукції, інформації щодо місця зберігання алкогольної продукції, а також не зазначено відповідальної особи за зберігання вилученої продукції у позивача.

Представник Головного управління Національної поліції в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на території Донецької області діє заборона на в`їзд та переміщення територією Донецької області транспортних засобів, які здійснюють перевезення (з метою реалізації) алкогольних напоїв та речовин, вироблених на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів), заборона на реалізацію яких на час воєнного стану запроваджена відповідним наказом військового командування.

25 липня 2024 року до Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що 25.07.2024 о 07:20, за адресою: АДРЕСА_2 , у складському приміщенні ОСОБА_1 , зберігав алкогольні вироби

В ході перевірки зазначеного повідомлення, співробітниками поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області виявлено алкогольні напої, ввіз яких заборонено на територію Донецької області з метою подальшого продажу, вилучено та поміщено до камери зберігання.

Представник відповідача не погоджується з тим що, під час вилучення алкогольних напоїв були порушені права позивача з огляду на наступне.

Згідно до протоколу огляду від 25.07.2024 року, який проведений у складському приміщенні 12, по вул. Мирошниченко, м. Костянтинівка, Донецької області заступником начальника ДОП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області майором поліції Лисенко В.О. за участі двох понятих та позивача вбачається, що протокол огляду зачитано вголос, за фактом складання протоколу зауважень не надійшло, про що засвідчують особисті підписи двох понятих та ОСОБА_1 .

Тобто, представник відповідача вказує, що доводи позивача не є вірними, поліцейський зачитав протокол вголос, позивач погодився із повідомленою інформацією та поставив свій особистий підпис, при цьому маючи можливість особисто ознайомитись із викладеною інформацією у протоколі та надати зауваження, заперечення, доповнення, тощо, чим не скористався. Під час вилучення, позивач щодо цього не заперечував, при спілкуванні із працівниками поліції їх дій не оскаржував.

Щодо факту того що позивач зазначає, що пояснював співробітникам поліції про те, що алкогольна продукція перебуває на постійному зберіганні, торгівля алкогольними напоями не здійснювалась та була завезена на територію Донецької області ще в січні 2022 року, представник відповідача зазначив, що згідно з поясненням, відібраним 25.07.2024 року від ОСОБА_1 вбачається, що 23.07.2024 останньому привезли до м. Костянтинівка Донецької області алкогольні напої за його замовленням напередодні. Зазначені алкогольні напої позивач помістив до складського приміщення 12, по АДРЕСА_2 . При поміщені алкогольних напоїв до складського приміщення останній передав грошові кошти за їх придбання та перевезення. Також у поясненні ОСОБА_1 зазначив, що придбану алкогольну продукцію він добровільно видав поліцейським, за фактом чого не має жодних претензій до співробітників поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Пояснення засвідчує особистий підпис ОСОБА_1 .

Тобто, представник відповідача вказує на той факт, що доводи позивача, викладені ним в позовній заяві, суперечать його власним поясненням.

Також відповідач вказує, що дата вироблення алкогольної продукції, яка зазначена на упаковці вилученого майна, спростовує доводи позивача, що останнє завезене до Донецької області ще в січні 2022 року. Дати вироблення міцних алкогольних напоїв починаються із вересня 2022 року, а слабоалкогольної продукції та алкогольного пива із липня 2024 року, тобто на момент дії воєнного стану в України та діючих заборон на ввезення та торгівлю алкогольною продукцією. (Для ознайомлення із зазначеним фактом пропонуємо суду дослідити фотографії, що додаються («Фото вилученої продукції»). Це ставить під сумнів достовірність видаткової накладної № 15 від 25.01.2022 року, наданої позивачем до позовної заяви.

При цьому, відповідач зазначає, що дата придбання алкогольної продукції не має вирішального значення для розгляду справи, головним є факт саме ввезення алкоголю на територію Донецької області під час дії воєнного стану в України та наявних заборон з метою реалізації.

Крім того, представник ГУ НП у Донецькій області вказує на той факт, що позивач є фізичною особою підприємцем, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка долучена позивачем до позовної заяви. Згідно до вказаної виписки ОСОБА_1 займається економічною діяльністю у виді: «56.10. Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування».

Тобто ураховуючи наведене, а також кількість та асортимент вилучених алкогольних напоїв, твердження позивача про зберігання алкоголю без мети реалізації, придбання та перевезення алкогольної продукції на територію Донецької області до введення воєнного стану на території України є сумнівними.

Позивач у позовній заяві просить повернути йому вилучене майно, у якому серед іншого зазначений коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0.5 л.

Проте, представник відповідача зазначає, що відповідно до протоколу огляду від 25.07.2024 року та квитанції № 184 про отримання речей і документів, коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0.5 л. не вилучався у ОСОБА_1 . Також зазначена продукція не вказується у видатковій накладній № 15 від 25.01.2022 року, яка долучена до позовної заяви.

Отже, всупереч забороні військового командування позивач завіз (замовив ввезення) на територію Донецької області алкогольні напої. Зважаючи на кількість та асортимент вилучених у позивача алкогольних напоїв, представник відповідача наполягає на тому, що позивач завіз їх на територію Донецької області з метою подальшого збуту (реалізації).

З огляду на викладене, представник відповідача просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 з 06.01.2022 року є фізичною особою підприємцем, основний вид діяльності за КВЕД: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

25 липня 2024 року співробітниками Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області проведено огляд приміщення за адресою АДРЕСА_2 , та вилучена алкогольна продукція у громадянина ОСОБА_1 під час якого складено протокол огляду.

В ході перевірки, співробітниками поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області алкогольні напої, ввіз яких заборонено на територію Донецької області з метою подальшого продажу, вилучено та поміщено до камери зберігання, а саме: алкогольне пиво «Corona» у кількості 120 пляшок об`ємом по 0,33 л., Коньяк «Азнаурі» у кількості 195 пляшок об`ємом по 0,5 л, Коньяк «Казбек» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0,5 л., Горілка «Холодоф» у кількості 45 пляшок об`ємом по 0,7 л., горілка «Хлібний дар» у кількості 168 пляшок об`ємом по 1 л., шампанське «Азнаурі» у кількості 30 пляшок по 0,7 л., вино «Болград» у кількості 24 пляшки об`ємом по 0,75 л., горілка «Прайм» у кількості 225 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка «Хортиця» 12 пляшок об`ємом по 1 л., коньяк «Реал» у кількості 20 пляшок об`ємом по 0,5 л, алкогольне пиво «Картель» у кількості 816 пляшок по 0,33 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., віски «Джеймсон» у кількості 24 пляшки об`ємом по 1 л., віски «Джеймісон» у кількості 78 пляшок об`ємом по 0,7 л, алкогольний напій «Рево» у кількості 360 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Старопромен» у кількості 1920 банок об`ємом по 0,5 л, алкогольний напій «Шейк» у кількості 240 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 648 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка без марок акцизного збору у кількості 13 банок об`ємом по 10 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 12 пляшок об`ємом по 2,3л., алкогольне пиво «Бланш» у кількості 527 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Carlsberg» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом 0,5л.

05 серпня 2024 року на адресу Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області представником позивача адвокатом Юрієм Басаном, направлено адвокатський запит щодо складання відносно ОСОБА_1 матеріалів про притягнення його до адміністративної або кримінальної відповідальності.

08 серпня 2024 року надана відповідь, що за даним фактом відносно ОСОБА_1 матеріали про адміністративне правопорушення не складалися, та відомості до ЄРДР не вносилися.

13 серпня 2024 року представником позивача адвокатом Юрієм Басаном, на адресу Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області направлено заяву про повернення вилученого у ОСОБА_1 в ході огляду майна.

20 серпня 2024 року представнику позивача, була надана відповідь на подану заяву згідно якої на теперішній час у поверненні майна ОСОБА_1 відмовлено.

Відмова обґрунтовувалася посиланням на наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11 серпня 2022 року № 28 «Про затвердження Порядку введення на території Донецької області особливого режиму в`їзду і виїзду, руху транспортних засобів», ст. 8 Закону «Про правовий режим воєнного стану» та виданий на її підставі наказ командувача оперативно-стратигічного угрупування військ від 09 серпня 22 року № 50од.

Як зазначено у відповіді, наказом № 50 од з 11 серпня 2022 року заборонений в`їзд та переміщення територією Донецької області транспортних засобів, які здійснюють перевезення алкогольних напоїв (з метою реалізації), заборона на реалізацію яких на час воєнного стану запроваджена відповідним наказом військового командування.

Також в відповіді зазначено, що алкогольні напої які вилучаються при незаконному ввезенні на територію області без вчинення будь-якого адміністративного або кримінального проступку їх власниками, не відчужуються згідно норм Закону України «Про передачу примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», а тимчасово вилучаються до закінчення воєнного стану.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність дій співробітників Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області, щодо вилучення алкогольної продукції у ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389) Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану» (далі - Указ № 64/2022).

Згідно з п. 1 Указу № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому був подовжений та діє по теперішній час.

Відповідно до п. 2 Указу № 64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування належало запроваджувати та здійснювати передбачені Законом № 389 заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На підставі п. 3 Указу № 64/2022 у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону № 389.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 389, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону № 389 військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Частиною 2 ст. 3 Закону № 389 установлено, що військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Заходи правового режиму воєнного стану визначені ст. 8 Закону № 389.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 389 в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема:

4) примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка;

6) встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

7) перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України;

13) забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 389 у місцевостях, де ведуться бойові дії, запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану покладається безпосередньо на військове командування та військові адміністрації (у разі їх утворення).

Здійснення органами державної влади та органами місцевого самоврядування повноважень в умовах воєнного стану регламентує ст. 9 Закону № 389.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 389 Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Залучення військових формувань та правоохоронних органів до здійснення заходів правового режиму воєнного стану регламентує ст. 16 Закону № 389.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 389 за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним в дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території (ст. 17 Закону № 389).

Стосовно обмеження прав і свобод людини і громадянина в умовах воєнного стану суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Частинами 1-2 ст. 22 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. ст. 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції (ч. 2 ст. 64 Конституції України).

Правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначає ст. 20 Закону № 389.

Згідно з ч. 1 ст. 389 Закону № 389 правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч. 2 ст. 64 Конституції України (ч. 2 ст. 20 Закону № 389).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 389 недопустимість використання правового режиму воєнного стану для захоплення влади та порушення прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб полягає в тому, що введення воєнного стану не може бути підставою для застосування тортур, жорсткого чи принижуючого людську гідність поводження або покарання; будь-які спроби використати введення воєнного стану для захоплення влади тягнуть за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 389 особи, винні у порушенні вимог або невиконанні заходів правового режиму воєнного стану, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Таким чином, в умовах правового режиму воєнного стану військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати певні заходи правового режиму воєнного стану в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану.

Суд враховує, що з метою підтримання публічної безпеки та порядку в умовах воєнного стану в Україні військове командування (військові адміністрації) впроваджували заборону продажу алкогольних напоїв та спиртовмісних товарів на території певних областей, вводили в дію комендантські години, збільшували патрулювання органами Національної поліції території їх обслуговування тощо.

25 березня 2022 року начальником штабу першим заступником командувача Об`єднаних сил прийнято розпорядження № 62 «Про заборону торгівлі на території Донецької та Луганської областей алкогольними напоями та речовинами, виготовленими на спиртовій основі».

Згідно з п. 1 цього розпорядження з 25 березня 2022 року на території Донецької та Луганської областей на період дії правового режиму воєнного стану була заборонена торгівля алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

Відповідно до розпорядження начальника штабу першого командувача об`єднаних сил Міністерства оборони України від 17.05.2022 року № Р-386 «Про внесення змін до розпорядження начальника штабу першого командувача об`єднаних сил Міністерства оборони України від 25.03.2022 року № 62» пункт 1 розпорядження начальника штабу - першого командувача об`єднаних сил Міністерства оборони України від 25.03.2022 року № 62 «Про заборону торгівлі на території Донецької та Луганської областей на період дії воєнного стану торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі» викладено в наступній редакції: Заборонити на території Донецької та Луганської областей на період дії воєнного стану ввезення та торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (окрім речовин медичного призначення).

09 липня 2022 року командувачем оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » видано наказ № 16од «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі».

Згідно з цим наказом з метою забезпечення громадської безпеки і порядку з 11 липня 2022 року на території Донецької області на період дії правового режиму воєнного стану заборонена торгівля алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів та дезінфекційних засобів).

Начальником штабу першим заступником командувача об`єднаних сил видано розпорядження від 25 березня 2022 року № 62 «Про заборону торгівлі на території Донецької та Луганської областей алкогольними напоями та речовинами, виготовленими на спиртовій основі» визнано таким, що втратило чинність.

При цьому, суд зауважує, що на сайті Донецької обласної військової адміністрації були оприлюднені повідомлення про аналогічні обмеження, які запроваджувалися раніше.

Зокрема, 11 липня 2022 року оприлюднене повідомлення про те, що з 11 липня 2022 року у Донецькій області заборонена торгівля алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (https://dn.gov.ua/news/z-11-lipnya-u-doneckij-oblasti-zaboronena-torgivlya-alkogolnimi-napoyami-ta-rechovinami-viroblenimi-na-spirtovij-osnovi; 18 травня 2022 року про те, що на територію Донеччини заборонено ввезення алкогольних напоїв з метою реалізації та торгівлі (https://dn.gov.ua/news/na-teritoriyu-donechchini-zaboroneno-vvezennya-alkogolnih-napoyiv-z-metoyu-realizaciyi-ta-torgivli) та інші.

Аналогічні повідомлення публікувалися на офіційних сайтах районних (міських) військових адміністрацій та органів місцевого самоврядування Донецької області.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин в Україні тривав воєнний стан, а також діяла заборона на в`їзд та переміщення територією Донецької області транспортних засобів, які здійснюють перевезення (з метою реалізації) алкогольних напоїв та речовин, вироблених на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів), заборона на реалізацію яких на час воєнного стану запроваджена відповідним наказом військового командування.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, вилучені у позивача алкогольні напої зберігались на складі за адресою АДРЕСА_2 , який орендований ОСОБА_1 у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2022 року.

Алкогольна продукція яка зберігалась на вказаному складі була придбана за договором поставки № 128 від 03.01.2022 року у ФОП ОСОБА_3 .

Отже, як вбачається з матеріалів справи, алкогольна продукція зберігалась у складському приміщенні, факту її реалізації або перевезення з метою реалізації після 11 липня 2022 року відповідачем не надано.

Суд зазначає, що вищевказаними нормативними актами не передбачена заборона на зберігання алкогольної продукції, а лише міститься заборона на торгівлю та перевезення територією Донецької області алкогольних напоїв з метою їх реалізації.

Отже, Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області не доведено факт того, що вилучена алкогольна продукція зберігалась для подальшої реалізації, а так само і не доведено факту реалізації цієї алкогольної продукції.

Частиною першою статті 59 Закону України № 580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 8 Закону № 580-VIII визначає, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 29 Закону № 580-VIII визначені вимоги до поліцейського заходу: Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

За приписами частини четвертої статті 37 Закону № 580-VIII поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов`язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів.

Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється на підставах та в порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Реєстрації відносно позивача кримінального або адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Більш того, відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області (Бахмутський районний відділ поліції) від 08.08.2024 року № 2937/401/04-2024, за фактом вилучення алкогольної продукції у ОСОБА_1 матеріали про адміністративне правопорушення не складались та відомості до ЄРДР не вносилися.

Стаття 41 Конституції України визначає ключові засади права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Отже, Конституція України визначає обставини позбавлення права власності, визначаючи, що це можливо виключно на підставі закону, як нормативно-правовому акті вищої юридичної сили.

Разом із цим, суд наголошує, якщо брати за основу пояснення відповідача про те, що алкогольна продукція була ввезена після заборони, то саме неналежне виконання органами національної поліції покладених на них обов`язків, зокрема щодо організації блокпостів та проведення відповідних перевірок на межі Донецької області призвело до того, що позивач зміг фактично заїхати з таким вантажем на територію області.

Як вже було зазначено вище, позбавлення права власності можливо або як вид юридичної відповідальності, або в порядку примусового відчуження. В обох випадках це може відбуватися лише за конкретних умов, встановлених законом.

Поліцейський захід як дія превентивного або примусового характеру також визначається лише законом.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, що визначено статтею 75 Конституції України.

За приписами статті 58 Конституції ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З цього конституційного припису випливає, що діяння як певне правопорушення може визнаватись тільки законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом.

Такий висновок підтверджується положеннями пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України про те, що виключно законами визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

В Рішенні від 30.05.2001 № 7-рп/2001 Конституційний Суд вказав, що наголошуючи на важливості гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, Конституція України встановила, що склад правопорушення як підстава притягнення особи до юридичної відповідальності та заходи державно-примусового впливу за його вчинення визначаються виключно законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, та бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (статті 58, 61, пункти 1, 22 частини першої статті 92 Конституції України).

Системний аналіз викладених конституційних положень дає підстави дійти висновку, що за своїм змістом пункт 22 частини 1 статті 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності. Ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад), та відповідальність за них. У такий спосіб Конституція України заборонила врегульовувати зазначені питання підзаконними нормативно-правовими актами та встановила, що лише Верховна Рада України у відповідному законі має право визначати, яке правопорушення визнається, зокрема, адміністративним правопорушенням чи злочином, та міру відповідальності за нього.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має, найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Однією зі складових принципу верховенства права є принцип правової визначеності. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом уразі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Крім того суд наголошує, що за приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене, суд уважає, що відповідач в межах розгляду даної справи не довів, що вилучення алкогольних напоїв, які зберігались позивачем на орендованому складі, були завезені на територію Донецької області з порушенням діючого законодавства, а також були ввезені та зберіглись для подальшої реалізації.

Факту реалізації позивачем вилученої алкогольної продукції відповідачем також в ході розгляду справи не доведено.

Так, перевіряючи оскаржувані дії суб`єкта владних повноважень на відповідність закріплених у частині другій статті 2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, про вчинення відповідачем протиправних дій щодо неповернення позивачу майна (алкогольних напоїв), вилученого відповідно до протоколу догляду від 25.07.2024 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо неповернення вилученого у ОСОБА_1 майна (алкогольних напоїв) відповідно до протоколу оогляду від 25.07.2024 року, та відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області повернути ОСОБА_1 вилучене відповідно до протоколу огляду від 25.07.2024 року майно (алкогольні напої), а саме: алкогольне пиво «Corona» у кількості 120 пляшок об`ємом по 0,33 л., Коньяк «Азнаурі» у кількості 195 пляшок об`ємом по 0,5 л, Коньяк «Казбек» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0,5 л., Горілка «Холодоф» у кількості 45 пляшок об`ємом по 0,7 л., горілка «Хлібний дар» у кількості 168 пляшок об`ємом по 1 л., шампанське «Азнаурі» у кількості 30 пляшок по 0,7 л., вино «Болград» у кількості 24 пляшки об`ємом по 0,75 л., горілка «Прайм» у кількості 225 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка «Хортиця» 12 пляшок об`ємом по 1 л., коньяк «Реал» у кількості 20 пляшок об`ємом по 0,5 л, алкогольне пиво «Картель» у кількості 816 пляшок по 0,33 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., віски «Джеймсон» у кількості 24 пляшки об`ємом по 1 л., віски «Джеймісон» у кількості 78 пляшок об`ємом по 0,7 л, алкогольний напій «Рево» у кількості 360 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Старопромен» у кількості 1920 банок об`ємом по 0,5 л, алкогольний напій «Шейк» у кількості 240 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 648 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка без марок акцизного збору у кількості 13 банок об`ємом по 10 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 12 пляшок об`ємом по 2,3л., алкогольне пиво «Бланш» у кількості 527 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Carlsberg» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом 0,5л.

Щодо посилання відповідача що коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0.5 л. не вилучався у ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Вилучення даної продукції підтверджується квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 184, яка підписана начальником СК ВП Бахмутського РВП капітаном поліції Овчаренко А.М. та протоколом огляду від 25.07.2024 року який підписаний двома понятими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 .

Більш того, у протоколі огляду від 25.07.2024 року зазначено, що вказана у даному протоколі алкогольна продукція загальним об`ємом 3743 літрів була поміщена на тимчасове зберігання до приміщення зберігання алкогольної продукції Бахмутського РВП ГУ НП в Донецькій області.

Суд також зазначає, що під час вилучення алкогольної продукції співробітниками поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області не було складено протоколу вилучення алкогольної продукції із зазначенням найменування, номером партії, дати виробництва та кількості цієї продукції.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на той факт, що дана продукція має дати виготовлення після 25.03.2022 року, оскільки даними фотоматеріалами не можливо встановити ані дати, ані місця здійснення наданих відповідачем фотознімків..

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та зобов`язання повернути вилучений товар.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (квитанція № 4200-2653-1562-7224 від 05.09.2024 року).

Як вбачається з характеру позовних вимог, позивач при зверненні до суду із даним позовом повинен був сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн (позов був поданий через систему «Електронний суд»).

Отже, враховуючи викладене,, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) про визнання протиправним та зобов`язання повернути вилучений товар задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) щодо відмови повернути вилучену у громадянина ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) під час огляду приміщення за адресою АДРЕСА_2 , алкогольну продукцію.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) повернути ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), вилучену 25.07.2024 року, під час огляду, приміщення за адресою АДРЕСА_2 , алкогольну продукцію, а саме: алкогольне пиво «Corona» у кількості 120 пляшок об`ємом по 0,33 л., Коньяк «Азнаурі» у кількості 195 пляшок об`ємом по 0,5 л, Коньяк «Казбек» у кількості 100 пляшок об`ємом по 0,5 л., Горілка «Холодоф» у кількості 45 пляшок об`ємом по 0,7 л., горілка «Хлібний дар» у кількості 168 пляшок об`ємом по 1 л., шампанське «Азнаурі» у кількості 30 пляшок по 0,7 л., вино «Болград» у кількості 24 пляшки об`ємом по 0,75 л., горілка «Прайм» у кількості 225 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка «Хортиця» 12 пляшок об`ємом по 1 л., коньяк «Реал» у кількості 20 пляшок об`ємом по 0,5 л, алкогольне пиво «Картель» у кількості 816 пляшок по 0,33 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., віски «Джеймсон» у кількості 24 пляшки об`ємом по 1 л., віски «Джеймісон» у кількості 78 пляшок об`ємом по 0,7 л, алкогольний напій «Рево» у кількості 360 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Старопромен» у кількості 1920 банок об`ємом по 0,5 л, алкогольний напій «Шейк» у кількості 240 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 648 пляшок об`ємом по 0,5 л., горілка без марок акцизного збору у кількості 13 банок об`ємом по 10 л., алкогольне пиво «Львівське» у кількості 12 пляшок об`ємом по 2,3л., алкогольне пиво «Бланш» у кількості 527 пляшок об`ємом по 0,5 л., алкогольне пиво «Carlsberg» у кількості 720 пляшок об`ємом по 0,5 л., коньяк «Казбеги» у кількості 100 пляшок об`ємом 0,5л., які вилучені під час огляду приміщення в м. Костянтинівка, Донецької області, по вул. Мірошниченка,14, 25.07.2024 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 968 (дев`яносто шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко