Справа № 400/4077/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/4077/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

24 травня 2024 року Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 податкового боргу на загальну суму 18922,55 грн до місцевого бюджету.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідача виник податковий борг на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) з податку на нерухоме майно за 2019 і 2020 роки у розмірі 18458,38 грн, а також із земельного податку в розмірі 464,17 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року відмовлено у задоволені позову Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу направлено на податкову адресу відповідача. В той же час, реєстрація особи за іншої адресою не зумовлює обов`язок податкового органу повторного накреслення кореспонденції.

ОСОБА_1 подав відзив, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити оскаржуване рішення без змін. Зокрема відповідач зазначає, що податкові-повідомлення рішення та податкова вимога не були направлені на його адресу, тому податковий борг не є узгодженим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджуються наступні обставини.

ОСОБА_1 з 30.10.2008 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується записами в його паспорті громадянина України, відповіддю на безкоштовний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.06.2024 та відповіддю від 02.05.2024 № 574754 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Очаківське управління Головного управління ДПС у Миколаївській області прийняло ППР щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

від 22.05.2020 № 0-1407 (форма «Ф») за 2019 рік на суму 8734,09 грн;

від 07.04.2021 № 0-1407 (форма «Ф») за 2020 рік на суму 9885,24 гривні.

Крім цього, Головне управління ДПС у Чернівецькій області прийняло ППР щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб:

від 12.09.2022 № -2401 (форма «Ф») за 2022 рік на суму 71,60 грн;

від 12.09.2022 № -2401 (форма «Ф») за 2022 рік на суму 149,29 грн;

від 28.06.2023 № -2401-UA0022011 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 71,60 грн;

від 28.06.2023 № -2401-UA0022011 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 171,68 гривні.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 09.11.2020 № 4196-13 (форма «Ф») на суму 8573,14 грн, яка була надіслана відповідачу на адресу: АДРЕСА_2 , та яку він не отримав, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 205.

Загальний розмір податкового боргу відповідача на день звернення позивача до суду становив 18922,55 грн, що підтверджується розрахунком позивача від 12.04.2024 та витягом з інтегрованої картки платника.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у податковий орган мав відомості про місцезнаходження платника, яке відрізняється від податкової адреси, однак не вчинив дій для належного сповіщення платника, тому суд не може визнати, що податкове повідомлення-рішення та податкова вимога направлені належним чином. За таких обставин податковий борг не є узгодженим та не може бути стягнутий у судовому порядку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:

- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,

- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Як передбачено п.59.1 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається платнику податку в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення рішення.

В свою чергу, п.58.3 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно приписів п.42.3 ст.42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 ст.42 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, належним повідомлення платника податків є направлення кореспонденції за його місцезнаходженням чи податковою адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.30-34 зв.).

Податкова вимога форми «Ф» від 09.11.2020 року, як і податкові повідомлення рішення направлялись відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак не були вручені.

Разом з позовною заявою, податковий орган надав до суду лист ідентифікаційні дані, які містяться ІТС «Податковий блок», відповідно до яких адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а.с.37).

З наведеного слідує висновок, що позивачем, маючи дані про місцезнаходження платника податків, не направлено на актуальну адресу ОСОБА_1 ані податкові повідомлення-рішення, ані податкову вимогу.

Враховуючи, що податкова вимога форми «Ф» та податкові повідомлення рішення направлялась на адресу, за якою відповідач не знаходився, вказані рішення податкового органу вважаються не врученими, а відповідач вважається таким, що не повідомлений про наявність податкового зобов`язання.

Доказів належного вручення відповідачу ані податкового повідомлення рішення, ані податкової вимоги позивачем не надано, отже грошове зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019-2020 роки та із земельного податку з фізичних осіб за 2022-2023 роки, нараховані ОСОБА_1 , не можуть вважатись узгодженим і наразі не підлягає стягненню в судовому порядку.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 травня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко