Справа № 336/8919/24
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН 336/8919/24 пр. № 2-а/336/88/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
м. Запоріжжя 14 листопада 2024 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
за участю секретаря Бублій Є.А..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
За постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №577 від 30.08.2024 "08.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 було виписано повістку про виклик на 08.00 год. 09.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (за адресою: АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 , отримувати відмовився, про що було складено відповідний акт від 08.08.2024. Зміст повістки та акту було доведено (прочитано) ОСОБА_1 у голос. Проте, у визначений у повістці час, а саме 09.08.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився. Про причини неявки не повідомив". Тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З вказаною постановою позивач не згоден оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані оновив, отримав довідку про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, в зв`язку із наявністю на його утриманні трьох дітей.
Зазначив, що 08.08.2024 року він був зупинений співробітниками поліції, яким за вимогою пред`явив свої документи. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 не вручали йому жодної повістки про виклик, а коли підійшли до автівки позивача він закрив вікно та поїхав, що само по собі не є складом адміністративного правопорушення.
В кінці серпня місця ОСОБА_1 дізнався про оголошення його у розшук, після чого 23.08.24 року самостійно прибув до так званого «Хабу» де пояснив обставини надав докази отримання відстрочки та відносно нього було складено протокол за те, що 09.08.2024 року він не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , причин неявки не повідомив.
Разом з цим, за вказаним протоколом начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_3 вже виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відмову ОСОБА_1 в отриманні повістки.
Вважає, що Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 №681 складено не уповноваженою особою, протокол про адміністративне правопорушення та винесена за вказаним протоколом постанова містить суттєві суперечності, оскільки визначають одночасно різні дії, і різні склади правопорушень, та постанова винесена суб`єктом владних повноважень прийнята без встановлення обставин справи, що мають значення для її розгляду.
11 вересня 2024 року ухвалою судді у цій справі було вирішено:
«Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою.
Призначити справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.
Визначити дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті з повідомленням сторін (без їх виклику):
14.11.2024 року о 14:30 год.
у залі судових засідань № 10 Шевченківського районного суду м.Запоріжжя (вул.Чарівна,117-а)та роз`яснити учасникам справи, що їх явка у призначене судове засідання є не обов`язковою».
У судове засідання сторони не явилися.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
16.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 (за місцем обліку) видано ОСОБА_1 довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, в зв`язку із наявністю на його утриманні трьох дітей, на строк до 09.11.2024 року.
Відповідно до протоколу № 681 про адміністративне правопорушення від 23.08.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 09.08.2024 року не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 про причини неявки не повідомив.
«Враховуючи положення статті 1 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), громадянин ОСОБА_4 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме законодаства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.»
На підставі вказаного протоколу 681 від 23.08.2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №577 від 30.08.2024. Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що "08.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 було виписано повістку про виклик на 08.00 год. 09.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (за адресою: АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 , отримувати відмовився, про що було складено відповідний акт від 08.08.2024. Зміст повістки та акту було доведено (прочитано) ОСОБА_1 у голос. Проте, у визначений у повістці час, а саме 09.08.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився. Про причини неявки не повідомив". Тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
«Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 для визначення їх призначення на особливий період.».
Позивач в своєму позові посилається на те, що повістку йому не вручали, акту відмови в його присутності не складали, тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності були відсутні.
Відповідачем, в свою чергу, не подано до суду повістки або розписки про належне повідомлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про явку його до ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 09.08.2024 року, або акту про відмову в отриманні повістки від 08.08.2024 року, або відеозапису з нагрудної камери про фіксацію правопорушення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.
Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.
Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Відповідач до суду не надав докази на підставі яких відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 681 від 23.08.2024 року, у зв`язку з чим не можливо дослідити викладені в ньому обставини.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні діє особливий період.
З зазначеного вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), є триваючим правопорушенням.
Як вже зазначалось, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 09.08.2024 року не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 про причини неявки не повідомив, вказано, що у діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, натомість в мотивувальній частині постанови йдеться про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки, на підставі чого останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП.
Відповідно достатей 210,210-1,211,235,257,259Кодексу України про адміністративні правопорушення та з метою визначення процедури складання територіальними центрами комплектування та соціальноїпідтримки протоколів,оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення,пов`язані з порушенням законодавства про оборону,мобілізаційну підготовку та мобілізацію,а також з порушенням призовниками,військовозобов`язаними,резервістами правил військового облікута псуванням або недбалим зберіганням зазначеними особами військово-обліковихдокументів (посвідчень про приписку до призовних дільниць,військових квитків,тимчасових посвідчень військовозобов`язаних),яке спричинило їх втрату, Наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року N 3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Вказана Інструкція набрала чинності 15 лютого 2024 року.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.
Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Відповідно до пунктів 8, 9, 10 розділу ІІ Інструкції складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення (далі - справа). Справа прошивається і нумерується за аркушами. Справа містить титульний аркуш, на зворотному боці якого оформлюється опис документів, що містяться в справі за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції. Кожен документ у справі про адміністративне правопорушення повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достатню інформацію щодо вчиненого адміністративного правопорушення та відповідати вимогам законодавства.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4).
Оскаржувана постанова не відповідає Додатку 4 до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. В оскаржуваній постанові відсутній текст такого змісту: «Враховуючи, що громадянин (громадянка) ____ скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною __ статті ___ КУпАП», тобто не зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення за яке ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та накладено стягнення.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 N 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістку йому ніхто не вручав, акт відмови від отримання від повістки не складався.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, який набрав чинності 18.05.2024 (далі - Порядок № 560).

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінет Міністрів України постановив затвердити Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Представником відповідача повістка, яка вручалась позивачу не надана, що позбавляє суд можливості перевірити чи відповідала вона додатку 1 та які відомості містила. Не можливо і встановити чи був складений акт відмови від отримання повістки (додаток 2).

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1)у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У ході судового розгляду на підтвердження здійснення виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано доказів визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 « Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

При цьому, будь-яких відеозаписів вручення повістки або ознайомлення з її змістом ОСОБА_1 не надано.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

Враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 09.08.2024.

Окрім того, суд наголошує на тому, що дії щодо відмови в отриманні повістки самі по собі не утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період .

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)? або у строки, визначені командирами військових частин .

Згідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів .

Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, позивач має обов`язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці. Проте, норми чинного законодавства не містять обов`язку громадян України отримувати відповідні повістки територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Факт відмови особи від отримання повістки, не позбавляють таку особу від обов`язку прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений у повістці строк. Проте, сам лише факт відмови від отримання повістки не створює склад правопорушення, зокрема у частині явки у визначений строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд наголошує, що постанова винесена уповноваженою особою не може виходити за межі такого обвинувачення або бути уточнена в рішенні фабула правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку уповноважена особа перебирає на себе функції сторони обвинувачення, чим порушує принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вищезазначених обставин суд вважає, що постанову №577 від 30 серпня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 205, 211, 217, 241-246, 250, 251, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судовий збір», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №577 від 30.08.2024, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 25500 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Зарютін

14.11.24