Справа № 160/13393/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Храмцова Є.В.
від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився;
відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з`явився;
від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з`явився,
розглянувши в судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: 23.05.2024 через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 325 227 гривень 17 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №5 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.05.2023 №144 ОСОБА_1 зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із довготривалим лікуванням. Станом на 06.04.2024 ОСОБА_1 не надав будь-яких підтверджуючих документів про перебування на лікуванні.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2024 №885 було призначено службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу ОСОБА_1 . В ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 в період з 04.01.2023 по 13.01.2023 знаходився на лікуванні в КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», після завершення лікування до військової частини НОМЕР_1 не прибув та по день звернення до суду знаходиться поза межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав, тобто вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби.
За час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відповідно до довідки від 02.05.2024 №5611, отримав грошове забезпечення у розмірі 325 227 гривень 17 копійок, на яке він не мав права, оскільки згідно з п.15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Вважаючи, що вказана вище сума грошового забезпечення 325227 гривень 17 копійок є безпідставно набутими коштами, які мають бути відшкодовані ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 28.05.2024 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі за наведеним позовом; постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
20.06.2024 від відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 надійшов відзив на первісну позовну заяву, в якому він просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та залишити позовну заяву без розгляду.
Також ОСОБА_1 указує, що законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді заробітної плати або платежів, прирівняних до неї, саме з недобросовісністю набувача, яку має довести позивач. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №851/4од від 05.05.2024 «Про результати службового розслідування за фактом не з`явлення зі лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 » є протиправним і підлягає скасуванню, про що подано зустрічний позов, оскільки проведення службового розслідування було формальним, без всебічності, повноти та об`єктивності, а відображені в акті висновки належним чином не вмотивовані та протирічать один одному.
З огляду на викладене ОСОБА_1 уважає, що відсутні підстави для повернення ним правомірно набутих грошових коштів, оскільки він є добросовісним набувачем, а недобросовісність була проявлена з боку військової частини, про що подано зустрічний позов. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
03.07.2024 через систему «Електронний суд» від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив, у якій він указує, що строки для звернення до суду військовою частиною не порушувались, оскільки лише після проведення службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 без законних на то підстав отримав грошові кошти. І на підставі службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №851/НОД та поставлено завдання помічнику командира з правової роботи - начальнику юридичної служби організувати претензійно-позовну роботу про стягнення в дохід держави коштів, отриманих без належних підстав. Таким чином, представник військової частини вважає, що процесуальні строки позивачем дотримано.
Щодо тверджень відповідача про протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №851/4од військова частина вказує, що відповідачем до відзиву не надано жодної медичної документації, яка б підтверджувала його перебування на лікуванні та відповідно законність отриманих ним коштів. А твердження відповідача, що він після закінчення лікування прибув у військову частину, військова частина вважає абсурдними та непідтвердженими жодним належним та допустимим доказом.
Військова частина повідомляє, що посилання відповідача на бездіяльність військової частини з приводу не направлення його на військово-лікарську комісію не стосуються предмета і підстав позову та не підтвердженні жодним доказом, тому не можуть бути прийняті до уваги.
04.07.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких посилаючись на викладені раніше обставини, ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні первісного позову.
08.07.2024 через систему «Електронний суд» від позивача за первісним позовом надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він заперечує проти доводів відповідача, викладених у запереченнях на відповідь на відзив, та просить суд первісний позов задовольнити у повному обсязі.
17.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 № 851/4од «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 »;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 від 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022 про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 від 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022 про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби з прийняттям відповідного рішення про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що службове розслідування, проведене заступником командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 згідно з наказом №885 від 06.04.2024 за фактом нез`явлення ОСОБА_1 з лікувального закладу та відсутності на військові службі без поважних причин з 06.01.2023, було формальним, без всебічності, повноти та об`єктивності, а відображені в акті службового розслідування висновки належним чином не вмотивовані та протирічать один одному. ОСОБА_1 указує, що після проходження лікування у КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» у АДРЕСА_3, він повернувся до постійного місця розташування військової частини та наголошував на необхідності розгляду раніше поданих ним рапортів та направлення його на проходження ВЛК у зв`язку з рекомендаціями лікарів та суттєвим погіршенням його здоров`я.
ОСОБА_1 указує, що пунктом 6 оскаржуваного наказу внесено зміни до наказу командира військової частини від 05.01.2023 №5, в якому ОСОБА_1 вважається таким, що 04.01.2023 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. При цьому, в матеріалах службового розслідування міститься витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.023, в якому зазначено, що начебто старший сержант ОСОБА_1 вибув до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. Тобто, до внесення змін у наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №851/нод, у наказі №5 від 05.01.2023 не було визначено те, що старшого сержанта ОСОБА_1 направляли до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. Отже, виникає питання, яким чином в основу службового розслідування було покладено наказ Військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.2023, якщо в ньому до винесення спірного рішення взагалі був відсутній старший сержант ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 зазначає, що керівництво військової частини знало про його місцезнаходження, оскільки телефон він не змінював, на телефонні дзвінки відповідав, вказане підтверджується письмовими поясненнями головного сержанта ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Вважає, що службове розслідування є спробою приховати бездіяльність військової частини щодо ненаправлення його на військово-лікарську комісію, про що є відповідні висновки лікарів.
Матеріали службового розслідування не містять інформації про те, яким чином ОСОБА_1 знаходився у Житомирській області, хоча Військова частина НОМЕР_1 розташована у АДРЕСА_1 . Відсутня інформація й про факт вибуття з місця основної дислокації, про факт прибуття, факт переміщення військовослужбовця. Крім того, матеріали службового розслідування базуються на службовій характеристиці, яка не містить дати її складання. Однак, містить недостовірну інформацію про те, що після госпіталізації зв`язок було втрачено, що спростовується поясненнями головного сержанта ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В той же час, діагноз практично здоровий не відповідає дійсності, оскільки прямо протирічить фактичним обставинам, медичним висновкам, як зокрема перебувають у Військовій частині НОМЕР_1 .
У зв`язку з цим вважає протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №851/4од «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 »
Також ОСОБА_1 повідомляє, що у його медичній карті наявні висновки лікарів про необхідність направлення його на повторний медичний огляд від 22.12.2022, зроблені хірургом 14.12.2022 та 04.01.2023, про що ним було подано рапорти 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022. Однак командування військової частини не направило його на медичний огляд та надало до суду завідомо неправдиві характеристики про стан його здоров`я. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною таку бездіяльність та зобов`язати військову частину розглянути подані ним рапорти 15.12.2022, 22.12.2022 та 29.12.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 залишено без руху зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та встановлено позивачу за зустрічним позовом десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в описовій частині ухвали, шляхом надання до суду доказів звернення в межах строків (місячний строк), або подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.
21.06.2024 через систему «Електронний суд» представник позивача за зустрічним позовом подав заяву про поновлення строку звернення до суду.
11.07.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він указує, що не згоден із зустрічним позовом з огляду на таке.
Щодо скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 », військова частина зазначає, що ОСОБА_1 вказуючи на його незаконність, посилається лише на нормативно-правові акти, які і так є загальновідомими. Щодо посилання на пояснення військовослужбовців, то вони пояснювали, що ОСОБА_1 спочатку виходив на зв`язок та повідомляв, що знаходиться на лікуванні, а в подальшому перестав виходити на зв`язок. Твердження про недійсну службову характеристику є суб`єктивною думкою, оскільки вона складається керівництвом з урахуванням відомостей про особу, якими вони володіють, а не за весь період служби в Збройних Силах. Разом з тим, відповідач за зустрічним позовом указує, що ОСОБА_1 не надано жодного документа на підтвердження проходження ним лікування та спростування позиції військової частини щодо його незаконної відсутності на військовій службі.
Також відповідач за зустрічним позовом зазначає що долучена до матеріалів зустрічної позовної заяви виписка із медичної картки стаціонарного хворого №2454, відповідно до якої з 22.02.2023 по 06.02.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Великоолександрівській лікарні Великоолександрівської селищної ради, як підтвердження поважності своєї відсутності, не має ніякого відношення до справи, оскільки виписана на ім`я ОСОБА_5 , 1954 року народження. А письмове пояснення ОСОБА_1 , долучене до зустрічної позовної заяви, не несе в собі жодного інформативного навантаження з приводу цієї справи.
Відповідач за зустрічним позовом уважає, що вимоги за зустрічним позовом щодо розгляду військовою частиною рапортів ОСОБА_1 не є взаємопов`язаними з вимогами первісного позову, та заявлені з пропуском строку позовної давності. А також вказані рапорти не мають відмітки про їх реєстрацію військовою частиною та не надано доказів надсилання вказаних рапортів на адресу військової частини. У випадку задоволення судом позовних вимог в цій частині, військова частина не зможе розглянути дані рапорти чи відправити позивача для проходження ВЛК, оскільки у зв`язку з відкриттям ЄРДР, ОСОБА_1 військова служба призупинена, він виключений із списків військової частини, не перебуває в списках військовослужбовців військової частини.
Враховуючи відсутність підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, відсутність бездіяльності щодо не розгляду рапортів про направлення на ВЛК, та пропуск строків позовної давності, відповідач за зустрічним позовом уважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
19.07.2024 від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що доводи відповідача за зустрічним позовом, викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву, не спростовують доводів ОСОБА_1 про те, що оскаржуваний наказ про проведення службового розслідування винесений за наслідками формально проведеного службового розслідування. А бездіяльність військової частини щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 не спростована військовою частиною в цілому.
23.07.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що позивачем не надано доказів подання до військової частини рапортів. В чому полягає формальність проведеного службового розслідування позивачем не наведено. Щодо службової характеристики, вважає, що вона ніяким чином не заперечує той факт, що позивач знаходився поза межами військової частини НОМЕР_1 без законних підстав та отримав грошове забезпечення, на яке не мав права.
Ухвалою суду від 25.06.2024 суд призначив підготовче судове засідання на 08 липня 2024 року на 10:00 год.
08.07.2024 розгляд справи не відбувся через оголошений сигнал повітряної тривоги на території Дніпропетровської області.
Про розгляд справи (14.08.2024 о 10:00 год.) учасники справи були повідомлені повістками про виклик.
14.08.2024 судове засідання відбулось за участю представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та представника ОСОБА_1 - адвоката Сліса А.С. Позивач у судове засідання не з`явився.
У судовому засіданні 14.08.2024 суд постановив ухвали, якими:
- відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сліса Андрія Сергійовича про залишення без розгляду позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.
У судовому засіданні розгляд справи був відкладений на 26.08.2024 на 15:00 год.
26.08.2024 судове засідання відбулось за участю представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та представника ОСОБА_1 - адвоката Сліса А.С. Позивач у судове засідання не з`явився.
У судовому засіданні 26.08.2024 суд постановив ухвали, якими:
- відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сліса Андрія Сергійовича про витребування доказів; задовольнив клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про витребування доказів; витребував у ОСОБА_1 : належним чином засвідчені копії медичних документів (виписок з медичних установ, довідок) за весь час перебування ОСОБА_1 на лікуванні, починаючи з січня 2023 року; належним чином засвідчені копії рапортів та долучених до них медичних документів, поданих ОСОБА_1 , про направлення на проходження ВЛК у 2022 році, на які посилається ОСОБА_1 у своєму відзиві на позов; докази звернення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з рапортами від 15.12.2022, від 22.12.2022, від 29.12.2022 про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби; інформацію про поточне місцезнаходження ОСОБА_1 з підтвердженням належним чином такої інформації;
- продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів; відклав розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 18 вересня 2024 року на 14:30 год.
13.09.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява на виконання ухвали від 26 серпня 2024 року.
18.09.2024 у судове засідання з`явився представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не прибули. 17.09.2024 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі. ОСОБА_1 причин неявки суду не повідомив.
Ухвалою від 18.09.2024, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 16.10.2024 на 13:00 год.
16.10.2024 розгляд справи не відбувся через оголошений сигнал повітряної тривоги на території Дніпропетровської області.
Про розгляд справи (30.10.2024 о 15:00 год.) учасники справи були повідомлені повістками про виклик.
30.10.2024 учасники справи у судове засідання не прибули. 29.10.2024 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками справи у поданих ними заявах по суті справи.
06.04.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано наказ №885 «Про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 ».
Так, командиром Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) наказано провести службове розслідування стосовно військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 ; проведення службового розслідування доручити заступнику командира ІНФОРМАЦІЯ_3 Військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майору ОСОБА_7 ; майору ОСОБА_7 службове розслідування провести та подати акт службового розслідування встановленим порядком в термін до 05 травня 2024 року.
До матеріалів справи наданий акт службового розслідування, складений 03.05.2024 заступником командира ІНФОРМАЦІЯ_3 Військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_7 ,. Акт зареєстрований у Військовій частині НОМЕР_1 04.05.2024.
У цьому акті зазначено таке.
Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 06 квітня 2024 року №885 мною, заступником командира ІНФОРМАЦІЯ_3 Військової частини НОМЕР_1 з морально - психологічного забезпечення майором ОСОБА_7 , проведено службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувальною закладу та відсутності на військовій службі без поважних причин з 06 січня 2023 року військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 , а також встановлення ступеня його вини чи дії або бездіяльності стали причиною вчинення правопорушення.
2. Опис обставин вчиненого правопорушення.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022. в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.
Військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира Військової частин НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 , який 05 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ЖОР (АДРЕСА_4), надалі, за весь період ймовірного лікування не надав жодних документів, які б підтверджували факт його госпіталізації та перебування па стаціонарному лікуванні.
З 06 січня 2023 року по теперішній час місцезнаходження даного військовослужбовця невідоме та зв`язок з ним відсутній.
3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службової о розслідування.
3.1. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частій) від 18 листопада 2022 року №24 сержант ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_4 та на всі види забезпечення.
3.2. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 грудня 2022 року №63, сержант ОСОБА_1 призначений на посаду сержанта із матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 .
3.3. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 січня 2023 року №5, сержант із матеріального забезпечення 2 аеромобільної роти І аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3.
3.4. Відповідно до наказу командира військової частіш НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 травня 2023 року №144, сержант із матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 звільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
3.5. Відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 квітня 2024 року № 101, військовослужбовець, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 , який 05 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3, станом на 06 квітня 2024 року за весь період ймовірного лікування не надав жодних документів, які б підтверджували факт його перебування на стаціонарному лікуванні.
3.6. Відповідно до повідомлення з КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ЖОР від 09 квітня 2024 року №119 старший сержант ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному ліку ванні з 04 січня 2023 року по 13 січня 2023 року в центрі неврологічної допомоги га психологічної реабілітації зазначеного закладу.
3.7. З письмового пояснення головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_2 стало відомо, що він неодноразово телефонував старшому сержанту ОСОБА_1 , який 05 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3, з метою уточнення термінів лікування та звіркою з наявними у військовослужбовця медичними документами.
Під час телефонних розмов військовослужбовець запевняв, що перебуває па стаціонарному лікуванні, проте жодних медичних документів, які б підтверджу вали факт перебування на стаціонарному лікуванні так і не надав, щоразу обіцяючи надати відповідні документи після закінчення курсу лікування.
Зважаючи на те, що в цей період головний сержант ОСОБА_2 перебував на виконанні бойових завдань, він не володів достовірною інформацією стосовно термінів та медичних закладів, в яких ймовірно лікувався старший сержант ОСОБА_1 .
Згодом, зв`язок з військовослужбовцем було втрачено. Де перебуває військовослужбовець на цей час йому невідомо.
3.8. З письмового пояснення навідника ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 стало відомо, що він неодноразово телефонував старшому сержанту ОСОБА_1 , який 05 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3, з метою уточнення термінів лікування та звіркою з наявними у військовослужбовця медичними документами.
Під час телефонних розмов військовослужбовець запевняв, що перебуває па стаціонарному лікуванні, проте жодних медичних документів, які б підтверджу вали факт перебування на стаціонарному лікуванні так і не надав, щоразу обіцяючи надати відповідні документи після закінчення курсу лікування.
Згодом, зв`язок з військовослужбовцем було втрачено. Де перебуває військовослужбовець на цей час йому невідомо.
3.9. З письмового пояснення водія інженерно - саперного взводу ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_4 стало відомо, що він неодноразово телефонував старшому сержанту ОСОБА_1 , який 05 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3, з метою уточнення термінів лікування та звіркою з наявними у військовослужбовця медичними документами.
Під час телефонних розмов військовослужбовець запевняв, що перебуває па стаціонарному лікуванні, проте жодних медичних документів, які б підтверджу вали факт перебування на стаціонарному лікуванні так і не надав, щоразу обіцяючи надати відповідні документи після закінчення курсу лікування.
У подальшому, зв`язок з військовослужбовцем було втрачено, тож з метою отримання інформації щодо термінів перебування на стаціонарному лікуванні старшого сержанта ОСОБА_1 , було надіслано відповідний запит до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2». Відповідно до отриманого повідомлення з вищевказаного лікувального закладу, старший сержант ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 04 січня 2023 року по 13 січня 2023 року в центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації. Де перебуває військовослужбовець на цей час, йому невідомо.
3.10. Таким чином військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 , який 04 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», де перебував на стаціонарному лікуванні до 13 січня 2023 року. Однак, закінчивши лікування, в район тимчасового розташування підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 або ж до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 не прибув та з 14 січня 2023 року відсутній на військовій службі без поважних причин, оскільки жодних документів, які б спростовували факт незаконної відсутності не надав. До того ж, своїми діяннями старший сержант ОСОБА_1 завдав шкоди державі у вигляді переплати грошового забезпечення в сумі 325227 гривень 17 копійок, що підтверджується довідкою фінансово-економічної служби від 02 травня 2024 року №5611.
4. Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування.
4.1. Старший сержант ОСОБА_1 , перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; моб. тел.: НОМЕР_3 ; українець; освіта: вища; прийнятий на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_4 27.08.2021; сімейний стан: одружений; дружина: ОСОБА_8 , моб. тел.: НОМЕР_5 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась:
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший сержант ОСОБА_1 з 14 січня 2023 року відсутній на військовій службі без поважних причин та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби за контрактом у Збройних Силах України, чим порушив військову дисципліну та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбачене частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України. На день складання нього акту до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.
Вина військовослужбовця:
Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина старшого сержанта ОСОБА_1 виражається у формі прямого умислу.
Обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність під час проведення службового розслідування не встановлено.
Своїми діями військовослужбовець військової служби за контрактом, старший сержант ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів, а саме статті 11 Сатуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зазначає, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувані службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою внучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, точно та вчасно виконувати поставлені йому завдання, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є:
Особиста недисциплінованість старшого сержанта ОСОБА_1 та недбале ставлення до обов`язків військової служби за контрактом у Збройних Силах України.
5. Виходячи із вищевикладеного, запропоновано наступне:
1. Службове розслідування вважати завершеним.
2. За порушення військової дисципліни, а саме та відсутність на військовій службі без поважних причин з 14 січня 2023 року по теперішній час, порушення вимог статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та умисне ухилення віл виконання обов`язків військової служби за контрактом, військовослужбовця, яким перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.
3. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та копію матеріалів службового розслідування стосовно військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частин НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 направити до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, оскільки в його діяннях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.
4. Вжити заходів та підготувати позовні заяви до суду з метою стягнення грошових коштів зі старшого сержанта ОСОБА_1 за здійснення надлишкових виплат останньому за час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 .
5. Відповідно до пункту 15 розділу І, пункту 5 розділу 16 та пункту 15 розділу 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшому сержанту ОСОБА_1 не виплачувати грошове забезпечення за час відсутності на військовій службі без поважних причин та позбавити премії за вересень, жовтень 2023 року та грудень 2023 року - травень 2024 року, а також не виплачувати додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за лютий 2023 року- травень 2024 року.
6. Внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №5, в якому вважати сержанта ОСОБА_1 таким, що 04.01.2023 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3.
05.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 ».
У наказі вказано, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 06 квітня 2024 року №885, заступником командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 з морально - психологічного забезпечення майором ОСОБА_7 , проведено службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу та відсутності на військовій службі без поважних причин з 06 січня 2023 року військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 , а також встановлення ступеня його вини, чи дії або бездіяльності стали причиною вчинення правопорушення.
Службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 , 04 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», де перебував на стаціонарному лікуванні до 13 січня 2023 року. Однак, закінчивши лікування, в район тимчасового розташування підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 або ж до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_6 не прибув та з 14 січня 2023 року відсутній на військовій службі без поважних причин, оскільки жодних документів, які б спростовували факт незаконної відсутності не надав.
З 14 січня 2023 року по теперішній час місцезнаходження даного військовослужбовця невідоме та зв`язок з ним відсутній.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший сержант ОСОБА_1 з 14 січня 2023 року відсутній на військовій службі без поважних причин та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби за контрактом у Збройних Силах України, чим порушив військову дисципліну та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбачене частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України.
Своїми діями військовослужбовець прийнятий на військове службу за контрактом старший сержант ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів, а саме статті 1 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювач п свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зазначає, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою внучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, точно та вчасно виконувати поставлені йому завдання, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Своїми діяннями військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 завдав шкоди державі у вигляді переплати грошового забезпечення в сумі 325227 гривень 17 копійок.
На підставі Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, з метою недопущення подібних випадків у подальшому наказано:
1. За порушення військової дисципліни, а саме за відсутність на військовій службі без поважних причин з 14 січня 2023 року по теперішній час, порушення вимог статей 1,2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та умисне ухилення від виконання обов`язків військової служби за контрактом, на підставі пункту «е» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти стягнення пониження у військовому званні на один ступінь.
2. Заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально- психологічного забезпечення - начальнику відділення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та копію матеріалів службового розслідування стосовно військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_1 направити до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, оскільки в його діяннях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.
3. Помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, начальнику юридичної служби, - вжити заходів та підготувати позовну заяву до суду, з метою стягнення грошових коштів зі старшого сержанта ОСОБА_1 , за здійснення надлишкових виплат останньому за час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 .
4. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 15 розділу 1 пункту 5 розділу 16 та пункту 15 розділу 34 Порядку виплати грошовою забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшому сержанту ОСОБА_1 не виплачувати грошове забезпечення за час відсутності на військовій службі без поважних причин та позбавити премії за вересень, жовтень 2023 року та грудень 2023 року - травень 2024 року, а також не виплачували додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02 2022 №168 за лютий 2023 року - травень 2024 року .
4.1. Занести 325227 гривень 17 копійок до Книги нестач військової частини НОМЕР_1 .
5. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 згідно пункту 76 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, старшого сержанта ОСОБА_1 - понизити у військовому званні на один ступінь.
6. Начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 , внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №5, в якому вважати сержанта ОСОБА_1 таким, що 04.01.2023 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3.
Вважаючи, що вказана вище сума грошового забезпечення 325227 гривень 17 копійок є безпідставно набутими коштами, які мають бути відшкодовані ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з цим позовом.
У свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.05.2024 №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 ».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає, що для вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, у першу чергу, необхідним є дослідження правомірності прийняття наказу від 05.05.2024 №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 ».
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.
Відповідно до статті 3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту.
Так, згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтями 84, 85 цього ж Статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Статтею 86 цього ж Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як видно з пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Так, як установив суд, 06.04.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано наказ №885 «Про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 ».
За наслідками проведеного службового розслідування і був виданий оскаржуваний у цій справі наказ від 05.05.2024 №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Як на одну з підстав визнання цього наказу протиправним ОСОБА_1 посилається на те, що пунктом 6 оскаржуваного наказу внесено зміни до наказу командира військової частини від 05.01.2023 №5, в якому ОСОБА_1 вважається таким, що 04.01.2023 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. При цьому, в матеріалах службового розслідування міститься витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.023, в якому зазначено, що начебто старший сержант ОСОБА_1 вибув до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. Тобто, до внесення змін у наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2024 №851/нод, у наказі №5 від 05.01.2023 не було визначено те, що старшого сержанта ОСОБА_1 направляли до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3. Отже, виникає питання, яким чином в основу службового розслідування було покладено наказ Військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.01.2023, якщо в ньому до винесення спірного рішення взагалі був відсутній старший сержант ОСОБА_1 .
Суд відхиляє вказані доводи, з огляду на таке.
Так, дійсно пунктом 6 оскаржуваного у цій справі наказу внесені зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №5, в якому вважати сержанта ОСОБА_1 таким, що 04.01.2023 вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_3.
До матеріалів справи надано витяг з наказу від 05.01.2024 №5 командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), яким уважається таким, що вибув до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3: сержант ОСОБА_1 , сержант із матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5.
Отже, пунктом 6 оскаржуваного наказу до наказу від 05.01.2024 №5 внесені зміни лише щодо дати вибуття сержанта ОСОБА_1 до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3, і ці зміни не впливають на саму суть наказу від 05.01.2024 №5, яким підтверджується те, що ОСОБА_1 вибув до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_3
Крім цього, надана довідка від 09.04.2024 №119 Комунального некомерційного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2» Житомирської обласної ради, якою повідомлено про те, що військовослужбовець, сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 04.01.2023 по 13.01.2023 в центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації. Виписаний 13.01.2024, виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого видана на руки пацієнту.
Наведена виписка, копія якої надана до матеріалів справи також свідчить про те, що з 04.01.2023 по 13.01.2023 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «ІНФОРМАЦІЯ_2» Житомирської обласної ради.
Таким чином, указаними вище документами підтверджується те, що ОСОБА_1 з 04.01.2023 по 13.01.2023 перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «ІНФОРМАЦІЯ_2» Житомирської обласної ради.
До того, перебування ОСОБА_1 з 04.01.2023 по 13.01.2023 на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «ІНФОРМАЦІЯ_2» Житомирської обласної ради не ставиться під сумнів і Військовою частиною НОМЕР_1 , про що свідчать матеріали службового розслідування.
Натомість, за результатами службового розслідування було встановлено відсутність ОСОБА_1 на військовій службі без поважних причин з 14.01.2023 і на час проведення цього розслідування, тобто, встановлено відсутність ОСОБА_1 на військовій службі вже після його виписки з Комунального некомерційного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2» Житомирської обласної ради, яка відбулась 13.01.2023.
Не надано ОСОБА_1 і доказів про те, що після лікування в КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2» він повернувся до постійного місця розташування військової частини НОМЕР_1 . Надані до зустрічного позову копії медичних документів свідчать про те, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у певні періоди 2022 року, тоді як матеріалами службового розслідування встановлено відсутність ОСОБА_1 на військовій службі без поважних причин з 14.01.2023 і на час проведення цього розслідування. А надана копія виписки №2454 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування на лікуванні з 22.12.2023 по 06.02.2024 видана не ОСОБА_1 , а іншій особі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Водночас, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість у цьому випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав для скасування наказу, виданого за результатами проведеного службового розслідування.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Поряд з цим, доказів про доведення цього наказу до ОСОБА_1 під підпис із зазначенням дати доведення військовою частиною не надано, як і не надано акт засвідчений підписами не менше двох свідків, у разі відмови ОСОБА_1 поставити свій підпис про ознайомлення з наказом.
Щодо зазначеного, суд ураховує, що під час розгляду справи №825/2328/16 (постанова від 22.05.2020) Верховним Судом сформульовано таку правову позицію: «саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Також, суд зазначає, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на поняття надмірного формалізму, який відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.05.2022 у справі № 340/370/21 та від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, слід розуміти як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.
Поняття «пуризм» (надмірний формалізм) було введено у правовий обіг ЄСПЛ.
«Правовий пуризм» - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 у справі № 500/26/22.
Додатково суд зауважує, що позивач скористався правом на звернення до суду з вимогами про оскарження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.05.2024 №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 ». Проте, як установив суд, доказів поважності причин відсутності позивача на військовій службі у період з 14.01.2023 і по час проведення службового розслідування, не надано.
За встановлених обставин справи, наведених положень чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.05.2024 №851/нод «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Щодо позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 325 227 гривень 17 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби, суд зазначає таке.
Як установив суд, в акті службового розслідування (п.3.10.) указано, що військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 , який 04 січня 2023 року вибув на лікування до КНП «ІНФОРМАЦІЯ_2», де перебував на стаціонарному лікуванні до 13 січня 2023 року. Однак, закінчивши лікування, в район тимчасового розташування підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 або ж до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 не прибув та з 14 січня 2023 року відсутній на військовій службі без поважних причин, оскільки жодних документів, які б спростовували факт незаконної відсутності не надав. До того ж, своїми діяннями старший сержант ОСОБА_1 завдав шкоди державі у вигляді переплати грошового забезпечення в сумі 325227 гривень 17 копійок, що підтверджується довідкою фінансово-економічної служби від 02 травня 2024 року №5611.
Цим актом запропоновано вжити заходів та підготувати позовні заяви до суду з метою стягнення грошових коштів зі старшого сержанта ОСОБА_1 за здійснення надлишкових виплат останньому за час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 .
В наказі про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 05.05.2024 №851/нод вказано (пункти 3, 4.1.): помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, начальнику юридичної служби, - вжити заходів та підготувати позовну заяву до суду, з метою стягнення грошових коштів зі старшого сержанта ОСОБА_1 , за здійснення надлишкових виплат останньому за час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 ; занести 325227 гривень 17 копійок до Книги нестач військової частини НОМЕР_1 .
Як уважає Військова частина НОМЕР_1 переплата грошового забезпечення в сумі 325227 гривень 17 копійок має бути відшкодована ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-1X.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти (п.2);
матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності (п.4);
пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано (п.5).
Частинами 1-3 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Статтею 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» врегульовані питання проведення службового розслідування.
Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Як зазначено вище, статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах (ст.27 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).
Порядок №608 містить розділ VIII. «Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди».
1. У разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
2. Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати:
протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна);
умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
3. До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, суд зазначає, що залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини військовослужбовці несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються, зокрема, від матеріальної відповідальності за ці порушення. При цьому, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Отже, за наявності підстав для притягнення військовослужбовця, з-поміж іншого, до матеріальної відповідальності, має бути проведено службове розслідування.
У цій справі службове розслідування стосовно ОСОБА_1 було призначено та проведено за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 . За наслідками проведеного службового розслідування ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Як видно з акту службового розслідування, дисциплінарне стягнення було накладене за невиконання обов`язків військовослужбовця, зокрема, статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Суд зазначає, що відповідно до п.15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України, грошове забезпечення, з-поміж іншого, не виплачується, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Згідно з матеріалами службового розслідування, за результатами якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 був відсутній на службі з 13.01.2023 і по час проведення службового розслідування його місцезнаходження було невідомо, тобто, ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби більше одного року.
При цьому, відповідно до довідки від 02.05.2024 №5611 Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 за період із січня 2023 року по грудень 2023 року нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення.
Крім того, відповідно до п.3 Розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Водночас, під час проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
Матеріали службового розслідування, проведене за фактом нез`явлення з лікувального закладу старшого сержанта ОСОБА_1 , за результатами якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зазначених висновків не містять.
Отже, доказів, які б свідчили про ініціювання та проведення службового розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб, до матеріалів справи не надано.
Окремо суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Згідно з частинами 1-3 статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.
Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.
Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.
Зі встановлених вище обставин та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 325 227 гривень 17 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 також заявив вимоги про: визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 від 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022 про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 від 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022 про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби з прийняттям відповідного рішення про направлення для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби.
Так, до зустрічного позову ОСОБА_1 були надані копії рапортів від 15.12.2022, від 22.12.2022, від 29.12.2022, у яких ОСОБА_1 просив забезпечити надання йому можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, для чого видати йому у встановленому порядку направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією.
Суд зазначає, що станом на 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022 (дати, які вказані у рапортах), питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулювались Закон України «Про звернення громадян». Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (ст.4 Закону України «Про звернення громадян»).
Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. Скарга в інтересах неповнолітніх і недієздатних осіб подається їх законними представниками. Скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність. До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину (ст.16 Закону України «Про звернення громадян»).
Стаття 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
При цьому, обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг установлені ст.19 Закону України «Про звернення громадян».
Так, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Таким чином, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи зобов`язані розглянути подані до них громадянами пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) чи скарги і надати відповідь на ці звернення у строки, встановлені ст.20 Закону України «Про звернення громадян».
При цьому, зі змісту ст.20 Закону України «Про звернення громадян» видно, що питання щодо строків розгляду скарги (п`ятнадцять днів, один місяць чи сорок п`ять днів) в залежності від висловлених в ній вимог, вирішується відповідним органом, підприємством, установою, організацією, до яких така скарга була подана, але в будь-якому випадку термін вирішення питань, порушених у скарзі, не може перевищувати сорока п`яти днів.
У цій справі не надано доказів, які б свідчили про розгляд Військовою частиною НОМЕР_1 вказаних вище рапортів. Проте, не надано і доказів про отримання цих рапортів Військовою частиною НОМЕР_1 .
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви і в наведеній частині позовних вимог.
Враховуючи все вище викладене, суд відмовляє як у задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 325 227 гривень 17 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби, так і зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Підстави для розподілу судових витрат як за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 325 227 гривень 17 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби, так і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, відсутні, оскільки у задоволенні цих позовних заяв було відмовлено.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити у задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 325 227 гривень 17 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою): Військова частина НОМЕР_1 .

Відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_1 .

Повне судове рішення складено 15.11.2024.

Суддя Н.В. Кучугурна