Справа № 344/16991/24
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/151/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №2979963 від 04.09.2024 року в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №2979963 від 04.09.2024 року в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою серії ЕНА №2979963 від 04.09.2024 року поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст.122 КУпАП за те, що 04.09.2024 16 год. 16 хв. в с. Мамаївці по вул. Шевченка, 132 А, керуючи транспортним засобом Mercedes-Bens C 200, номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті, більше як на 20 км/год чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Замір швидкості руху здійснювався приладом «ТгuСаm» LТІ 20/20. Позивач зазначає, що прилад «TruСam», за допомогою якого було зафіксоване порушення (перевищення швидкості) під час фіксації перебував у працівника поліції в руках, а отже він міг допустити похибку під час вимірювання швидкості руху автомобіля. Фіксування перевищення швидкості здійснено не стаціонарно вмонтованим приладом, а способом фіксації швидкості з руки, що ставить під сумнів цю зафіксовану перевищену швидкість руху (якщо така була) його автомобіля. Крім того, відповідач виніс постанову на бланку, форма та зміст якої не передбачено чинним законодавством України. Таким чином, поліцейський патрульної поліції здійснював фіксацію швидкості з порушенням закону. Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки. Він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, постанову серія ЕНА №2979963 від 04.09.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явися, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 04.09.2024 16 год. 16 хв. в с. Мамаївці по вул. Шевченка, 132 А, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Bens C 200, номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті, більше як на 20 км/год чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Замір швидкості руху здійснювався приладом «ТгuСаm» LТІ 20/20. У зв`язку з чим винесено постанову серії ЕНА №2979963, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за недотримання вимог п. 12.4 ПДР України.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Згідно п. 11 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію" у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Позивач вказує, що факт вчинення ним інкримінованого правопорушення не зафіксовано за допомогою належних та допустимих доказів, також не надано суду доказів про те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

В ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, вказано, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону України "Про Національну поліцію" надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Із змісту постанови вбачається, що швидкість автомобіля під керуванням позивача ОСОБА_1 вимірювалась приладом TruCam.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч.2 ст.40 Закону "Про Національну поліцію", передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2024 року у справі №442/980/24 встановлено, «…що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.».

Як вбачається з матеріалів справи, суб`єктом владних повноважень не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки це є рішення суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскільки позивач заперечив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності винесення постанови, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не доведена, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605.60 грн.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 гривень, що вдвічі перевищує необхідний розмір (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тому є підстави для повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 241, 242, 243, 244, 246, 250 КАС України, ст.ст. 22, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, ЗУ «Про національну поліцію», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №2979963 від 04.09.2024 року в справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2979963 від 04.09.2024 року, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Гуцан Олександра Віталіовича м.Чернівці про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАПУ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - сплачений судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 з державного бюджету надмірно сплачену частину судового збору при поданні позову в сумі - 605 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 19.11.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.