Справа № 260/5611/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2024 рокум. Ужгород№ 260/5611/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:

1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.07.2021 р. №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

2) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.04.2024 р. №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

3) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.05.2024 р. №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

4) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 09.08.2024 р. № 24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 як повні календарні роки, місяці та дні такі періоди роботи : з 01.09.1976 до 22.07.1979 - навчання в ПТУ №42 (запис №1 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 2 роки 10 місяців 22 дні; з 25.07.1979 до 07.04.1980 - в Будівельному управлінні №2 треста Краматорськжитлобуд (записи № 2-3 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 8 місяців 14 днів; з 18.04.1980 до 18.04.1982 - служба в рядах Радянської Армії (записи № 4-5 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 2 роки; з 01.06.1982 до 10.10.1982 на Будівельному управлінні №2 треста Краматорськжитлобуд (записи № 5-6 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 4 місяці 10 днів; з 10.11.1982 до 13.06.1984 - в автобазі зв`язку Донецького обласного виробничо-технічного управління (записи № 7-8 в трудовій книжці). Тривалість стажу 1 рік 7 місяців 4 дні; з 24.04.1990 до 18.04.1991 - у Виробничому об`єднанні «Новокраматорський машинобудівний завод» (записи № 9-11 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 11 . місяців 25 днів; з 15.05.1991 до 15.10.1991 - у Колгоспі «Більшовик» за договором (записи № 12-13 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 5 місяців; з 07.05.1992 до 07.12.1993 - у Тячівському ремонтно-транспортному підприємстві (записи № 14-15 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 1 рік 8 місяців 1 день; з 13.12.1993 до 16.05.1995 - у Тячівському міжрайагропостач (Тячівський райагротехсервіс) (записи № 16-18 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 1 рік 6 місяців 4 дні; з 17.05.1995 до 01.08.1995 - у МПП «Металіка» (записи № 19-20 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 2 місяці 15 днів; з 22.02.1996 до 13.07.2000 - у TOB «ВТП «Ювелірсервіс» (записи № 21-23 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 4 роки днів 4 місяці 21 день; з 01.08.2000 до 08.12.2011 - у TOB «Ювеліреліт» (TOB «Краматорський ювелірний завод «Ювеліреліт») (записи № 24-26 в трудовій книжці). Тривалість стажу - 11 років 4 місяців 8 днів; а всього в сукупності 28 років 0 місяць 7 днів;

6) повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком не пізніше 2-х днів з дати набрання рішенням суду законної сили;

7) призначити позивачу пенсію за віком з 13.04.2021 р. (з дня досягнення позивачем пенсійного віку 60 років).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку позивач неодноразово звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Однак за результатами розгляду поданих заяв у призначенні пенсії було відмовлено з мотивів відсутності необхідного страхового стажу. Так, до такого не було зараховано окремі періоди роботи з огляду на недоліки у заповненні трудової книжки, наявні розбіжності у написанні прізвища та імені, а також відсутності відомостей про вихододні у колгоспі. Вважає такі мотиви відмови органу Пенсійного фонду України протиправними, оскільки він не несе відповідальності за порушення 3-ми особами вимог ведення трудових книжок. Окрім того, зазначає, що він працював в колгоспі за строковим трудовим договором, а тому стаж роботи в такому не може розраховуватися у вихододнях.

01 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечило та просило у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначило, що за результатами розгляду поданих позивачем для призначення пенсії документів встановлено неможливість зарахування до страхового стажу окремих періодів трудової діяльності з огляду на наявні недоліки заповнення трудової книжки та відсутність відомостей про відпрацьовані вихододні. Більше того, у наданій трудовій книжці та військовому квитку по батькові позивача не відповідає паспортним даним. При цьому вважає, що питання призначення особі пенсії віднесено до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України, а тому не може вирішуватися в судовому порядку.

02 жовтня 2024 року представник позивача подав через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача 2 не погоджується. Звертає увагу суду на те, що у поданому відзиві відповідач 2 наводить інші причини відмови, аніж зазначено в прийнятому рішенні. Зауважує, що запис трудової книжки №5-6, всупереч твердженням відповідача, завірено підписом посадовою особи. Окрім того, доказів наявності виправлення в наказі про звільнення надано не було. Наявність розбіжностей між датою звільнення та датою наказу про звільнення пояснив слідством у кримінальній справі, а після вступу вироку суду у законну силу позивач був звільнений з роботи.

04 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало до суду відзив на позовну заяву №0700-0902-8/61170 від 04.10.2024, в якому із заявленими позовними вимогами не погоджується. Так, зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем документів встановлено неможливість зарахування до страхового стажу окремих період трудової діяльності. При цьому ніяких уточнюючих довідок для підтвердження такого позивач не надав. З огляду на що вважає, що у позивача виникне право на призначення пенсії після досягнення 65 років.

07 жовтня 2024 року представник позивача подав через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача 1 не погоджується. Зауважує, що чинним законодавством не встановлена вимога до особи, що звернулася за призначенням пенсії, подавати будь-які уточнюючи довідки та документи.

17 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечило. Вважає прийняте рішення правомірним з огляду на відсутність у позивача достатнього страхового стажу для призначення пенсії.

17 жовтня 2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача 3, в якому зазначив про протиправність мотивів не зарахування окремих періодів трудової діяльності до страхового стажу позивача. Звертає увагу суду на те, що зауважуючи про невідповідність написання російською мовою по батькові позивача відповідач 3 не ставить під сумнів приналежність таких правовстановлюючих документів, як паспорт громадянина України та трудова книжка саме позивачу. Окрім того, зазначає, що дата видачі диплому про навчання співпадає з днем закінчення навчання. При цьому відповідач не заперечує приналежність диплому саме позивачу.

Відповідач 4 відзив на позов у встановлений судом строк не подав, про причини неподання не повідомив, про продовження процесуальних строків для подання такого не клопотав.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі та надано відповідачам строк для подання відзиву на позов. Окрім того, повідомлено про передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України наслідки не подання суб`єктом владних повноважень відзиву на позову.

Вказана ухвала була надіслана до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в підсистемі «Електронний суд» та отримана 30 серпня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною уповноваженим працівником Закарпатського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе застосувати наслідки, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 липня 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області), яке рішенням №24 від 19.07.2021 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, як вбачається з такого рішення страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становив 25 років 10 місяців 29 днів при необхідному 28 років. При цьому до такого не зараховано наступні періоди роботи: з 15.05.1991 по 15.10.1991, оскільки відсутня інформація про вихододні у колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; з 13.12.1993 по 16.05.1995, оскільки запис містить виправлення дати наказу на прийняття.

При цьому зазначено, що ОСОБА_1 набуде право на призначення пенсії після досягнення 63 років.

21 квітня 2024 року ОСОБА_1 знову звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), яке рішенням №24 від 29.04.2024 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, як вбачається з такого рішення страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становив 13 років 9 місяців 10 днів при необхідному від 21 до 31 років. При цьому до такого не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 ; період строкової служби згідно з військового квитка НОМЕР_2 , оскільки наявна невідповідність по батькові ОСОБА_2 (рос.) паспортним даним ОСОБА_3 (рос.); період навчання згідно з дипломом НОМЕР_3 , оскільки наявна невідповідність прізвища, документи про зміну прізвища відсутні; період роботи з 13.12.1993 по 16.05.1995 згідно з довідкою без реєстрації, оскільки надані копії первинних документів містять невідповідність по батькові ОСОБА_4 відомостям паспорта ОСОБА_5 .

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області), яке рішенням №24 від 07.05.2024 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, як вбачається з такого рішення страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становив 16 років 8 місяців 02 дні при необхідному від 21 до 31 років. При цьому до такого не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та період строкової служби згідно з військового квитка НОМЕР_2 , оскільки зазначено по батькові ОСОБА_2 (російською мовою), що не відповідає по батькові ОСОБА_3 (російською мовою) згідно паспортних даних; період роботи з 13.12.1993 по 16.05.1995 згідно з довідкою без реєстрації, оскільки надані копії первинних документів зазначено по батькові заявника « ОСОБА_4 », що не відповідає по батькові « ОСОБА_5 » згідно з паспортних даних.

01 серпня 2024 року ОСОБА_1 вчетверте звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута ГУ ПФУ в Закарпатській області, яке рішенням №24 від 09.08.2024 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, як вбачається з такого рішення страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становив 18 років 0 місяців 15 днів при необхідному від 21 до 31 років. При цьому до такого не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 15.05.1991 по 15.10.1991, оскільки не надано довідку про встановлені та відпрацьовані вихододні; з 01.06.1982 по 10.10.1982, оскільки запис не завірено підписом відповідальної особи та містяться виправлення в наказі про звільнення; з 10.11.1982 по 13.06.1984, оскільки міститься розбіжність між датою на звільнення та датою наказу на звільнення, з 24.04.1990 по 18.04.1991, оскільки печатка не придатна для сприйняття, з 07.05.1992 по 07.12.1993, оскільки печатка старого взірця. Окрім того, у трудовій книжці та у військовому квитку по батькові не відповідає паспортним даним.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями територіальних органів Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вперше звернувся до територіального органу Пенсійного фонду в 2021 році після досягнення 60 років, однак у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу 28 років.

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р.

П. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

Стосовно відмови відповідачів зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 02.08.1979 та військового квитка НОМЕР_2 , з мотивів невідповідності по батькові « ОСОБА_2 » (російською мовою) паспортним даних « ОСОБА_3 » (російською мовою), а також період роботи з 13.12.1993 по 16.05.1995 з мотивів невідповідності по батькові « ОСОБА_4 » в копіях первинних документів відомостям паспорту « ОСОБА_5 » суд зазначає наступне.

Заявлені в рішеннях зауваження зумовлені допущеною граматичною помилкою в написані по батькові працівника, який заповнював відповідні документи. На думку суду, описка в написанні по батькові позивача не може бути виправданою для позбавлення його права на страховий стаж, оскільки допущена не з його вини. На переконання суду, самі лише описки у написанні імені особи в документах, що підтверджують страховий стаж, не можуть слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу, коли судом достеменно встановлено, що вони стосуються саме позивача. В свою чергу у спірних правовідносинах жодних доказів того, що такі правовстановлюючі документи не належать позивачу, відповідачі не надають. Більше того, на думку суду, орган Пенсійного фонду з врахуванням інших ідентифікуючих ознак міг встановити приналежність такого документу саме позивачу.

З огляду на зазначене рішення територіальних органів Пенсійного фонду в цій частині є протиправними.

Стосовно відмови відповідача 1 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1982 по 10.10.1982 з мотивів наявності виправлень в наказі на звільнення та не завірення запису про звільнення підписом відповідальної особи суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку НОМЕР_4 від 02.08.1979, в якій наявні відомості про роботу ОСОБА_1 в будівельному управлінні №2 трасту «Краматорськжитбуд» на посаді електрика 4 розряду з 01 червня 1982 року по 10 жовтня 1982 року.

Так, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.

Наявність жодних виправлень, як зазначає відповідач 1 в оскарженому рішенні, в наказі про звільнення судом не встановлено. Більше того, запис №6 трудової книжки про звільнення ОСОБА_1 , всупереч твердженням відповідача 1, завірено підписом «старшого інспектора Баленнова» та печаткою Будівельного управління.

У зв`язку з наведеним суд вважає відмову відповідача 1 зарахувати такий період до страхового стажу позивача протиправною.

Стосовно відмови відповідача 1 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1982 по 13.06.1984 з мотивів наявності розбіжностей між датою звільнення та датою наказу на звільнення суд зазначає наступне.

З відомостей трудової книжки НОМЕР_4 від 02.08.1979 вбачається, що 13 червня 1984 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи в Краматорській автоколоні наказом №172к від 31.10.1984 на підставі п. 7 ст. 36 Кодексу законів про працю УССР у зв`язку з набранням законної сили вироку суду.

Нормами ст. 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, підставою неспівпадіння дати наказу на звільнення та дати звільнення є усунення позивача від виконання посадових обов`язків у зв`язку з проведенням слідства у кримінальній справі та необхідність часу для набрання обвинувальним вироком суду законної сили.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що у відповідача 1 не було підстав для незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Стосовно відмови відповідача 1 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.04.1990 по 18.04.1991 з мотивів нечіткості печатки суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_4 від 02.08.1979, ОСОБА_1 24 квітня 1990 року був прийнятий на роботу в залізнодорожний цех Виробничого об`єднання «Новокраматорський машинобудівний завод» на посаду помічника складача поїздів, з якої звільнений 18 квітня 1991 року

Відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.

Так, дійсно відтиск печатки підприємства, якою завірено відомості про звільнення з роботи, є не чітким. Поряд з цим, як вже наголошувалося судом раніше, недолік заповнення трудової книжки не може слугувати підставою для не зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу особи, оскільки з відповідних записів трудової книжки можна достеменно встановити місце, посаду та період роботи, номер розпорядчого документа, на підставі якого зроблено відповідний запис.

Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо даного періоду роботи відповідачем 1 суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

З аналізу наведених норм суд вважає, що оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, незначні недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене суд вважає, що період роботи ОСОБА_1 з 24.04.1990 по 18.04.1991 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача при вирішенні питання призначення пенсії.

Стосовно відмови відповідачів зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.05.1991 по 15.10.1991 у зв`язку з відсутністю інформації про вихододні у колгоспі «Большевик» суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 15 травня 1991 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в колгосп «Большевик» за договором на посаду електрика, з якої звільнено 15 жовтня 1991 року, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 . Така трудова книжка була оформлена відповідно до вимог Інструкції №162, тобто на підтвердження трудової діяльності робітника і службовця державних, кооперативних підприємствах, установах та організаціях, а не членів колгоспів. Жодних доказів членства ОСОБА_1 в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та необхідність виконання встановленого мінімуму трудоднів відповідачі не надали.

В свою чергу запис про трудову діяльність ОСОБА_1 в колгоспі «Большевик» відповідає вимогам Інструкція №162, жодних зауважень щодо такого відповідачі не наводять, тому суд вважає, що відомості трудової книжки НОМЕР_1 є належним доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Більше того, згідно п. 3 Порядку для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, тільки у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд з цим в спірних правовідносинах відомості щодо спірного періоду роботи наявні в трудовій книжці НОМЕР_1 . З огляду на зазначене вказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача при вирішенні питання призначення пенсії.

Стосовно відмови відповідачів зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.05.1992 по 07.12.1993, з тих мотивів, що запис в трудовій книжці завірено печаткою старого зразка, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що в наданій позивачем трудовій книжці НОМЕР_1 наявні відомості про періоди роботи ОСОБА_1 в Тячівському ремонтно-транспортному підприємстві з 07 травня 1992 року по 07 грудня 1993 року на посаді столяра.

Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції №162, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Єдиною підставою неврахування таких відомостей є те, що записи в трудовій книжці завірені печаткою УРСР.

Поряд з цим суд не вважає такі мотиви достатніми для не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи, оскільки постанова Верховної Ради України від 11.05.1992 №2318-ХІІ «Про заходи забезпечення виконання вимог дозвільної системи» та Інструкція про порядок видачі дозволів та виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 №643, не містять положень про не чинність фактично існуючих печаток та штампів та обов`язок їх заміни.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №275/615/17.

Отже, отримання чи не отримання підприємством печатки нового зразка не повинно відображатись на правах особи, в трудовій книжці якого записи про періоди роботи завірені печаткою старого зразка. Наявність печатки УРСР жодним чином не спростовує факту наявності страхового стажу та не створює наслідків недійсності відповідного запису.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Виявлені відповідачем недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а.

У зв`язку з вищенаведеним період роботи з 07.05.1992 по 07.12.1993 також підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Окрім того, суд звертає увагу відповідачів на те, що вони, як уповноважені на призначення пенсії органи, можуть самостійно звертатися до підприємств з метою здійснення перевірки поданих заявником відомостей, достовірність яких ставиться під сумнів.

Проте в спірних правовідносинах відповідачі жодний дій на перевірку зазначених у трудовій книжці НОМЕР_1 відомостей про трудовий стаж ОСОБА_1 не вчиняли, натомість відмовили у зарахуванні вказаних у ній періодів до страхового стажу.

В ході розгляду даної адміністративної справи територіальні органи Пенсійного фонду України, всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, також не надали жодних доказів на підтвердження того, що відомості трудової книжки НОМЕР_1 не відповідають дійсності.

Будь-яких зауважень щодо неможливості зарахування інших періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 до страхового стажу позивача відповідачі не заявляють.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що періоди трудової діяльності ОСОБА_1 за трудовою книжкою НОМЕР_1 підлягають зарахуванню до його страхового стажу при вирішенні питання можливості призначення пенсії за віком.

Окрім того, суд вважає протиправним рішення відповідача 3 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду навчання у зв`язку з невідповідністю в дипломі НОМЕР_3 прізвища.

З цього приводу суд зазначає, що диплом серії НОМЕР_3 від 22.07.1979 виданий ОСОБА_6 та підтверджує здобуття ним професії електромонтажника по освітленню, освітлювальних, силових лініях, електрообладнанню.

Відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.07.2021, після одруження ОСОБА_6 змінив прізвище на ОСОБА_7 .

Отже, невідповідність прізвища позивача в дипломі про освіту пояснюється зміною прізвища після одруження, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Таким чином, за результатами розгляду даної адміністративної справи встановлено протиправність оскаржених рішень територіальних органів Пенсійного фонду України, а тому такі підлягають скасуванню, а спірні періоди роботи зарахуванню згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 та диплому про навчання.

Поряд з цим, суд вирішуючи питання, хто із відповідачів повинен врахувати стаж позивача та повторно розглянути заяву, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно із пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Востаннє за призначенням пенсії за віком позивач звернувся 01 серпня 2024 року, а подана заява була розглянута ГУ ПФУ в Закарпатській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 саме ГУ ПФУ в Закарпатській області слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, оскільки саме цей орган Пенсійного фонду востаннє розглядав заяву позивача та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи та військової служби за відомостями трудової книжки НОМЕР_1 , а також період навчання згідно з дипломом про навчання та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Оскільки ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року позивач був звільнений від сплати судового збору питання щодо розподілу судових витрат зі сплати такого на користь позивача судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.07.2021 р. №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.04.2024 р. №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

4. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.05.2024 р. №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

5. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 09.08.2024 р. № 24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи та військової служби за відомостями трудової книжки НОМЕР_1 , а також період навчання згідно з дипломом про навчання та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

7. В решті позову відмовити.

8. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) на наступні реквізити: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

9. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) на наступні реквізити: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

10. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, ) в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) на наступні реквізити: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

11. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) на наступні реквізити: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін