Справа № 465/6128/24
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №2358164 від 10.06.2024 у справі про адміністративне правопорушення про накладання на неї адміністративне стягнення за ст. 125 КУпАП як незаконну та необґрунтовану, а також визнати незаконними дії працівників поліції, зокрема поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Тернопільській області сержанта поліції Кравчука О.П., командира роти №1 УПП батальйону УПП в Тернопільській області Мартинюка А.В., які полягали у неправомірному притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у відвертому знущанні та кепкуванні з позивача, порушення її конституційного права на свободу пересування 15.04.24.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала адміністративна справа №465/3312/24 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1914706 від 15.04.2024 за ст. 122 КУпАП.

Дана справа по суті вирішена не була, порушені права позивача відновлені не були, оскільки було прийнято рішення її про закриття у зв`язку із скасуванням патрульною поліцією вказаної постанови на підставі скарги позивача.

Крім того, в ході розгляду вказаної вище справи, позивачем було подано заяву про зміну/уточнення позовних вимог (зміну предмету позову), а саме скасування постанови серії ЕНА №2358164 від 10.06.2024 про накладення адміністративного стягнення за ст.125 КУПАП, оскільки дана постанова була винесена за подіями, які мали місце 15.04.2024 і була результатом перекваліфікації адмінправопорушення за тими ж самими обставинами і за тією ж подією. Тобто, це по суті те саме рішення по одній і тій же справі, лише перекваліфіковано на іншу статтю. Проте, судом не було взято до уваги мою заяву про зміну позовних вимог і було закрито справу.

Позивач зазначає, що порушено її право на справедливий судовий розгляд, яке не було реалізоване в повній мірі, оскільки справа по суті розглянута не була, в результаті чого не було відновлено порушені працівниками поліції Конституційні права позивача, в тому числі незаконне безпідставне затримання мого автомобіля, без законодавчо визначених підстав, передбачених Законом України «Про національну поліцію».

В результаті, сподіваючись на розгляд в межах судової справи №465/3312/24 перекваліфікованої постанови УПП У Тернопільській області серії ЕНА №2358164 від 10.06.2024 за новою статтею, а саме ст.125 КУпАП, позивачем з незалежних від неї обставин було пропущено строк на оскарження вказаної постанови.

За результатом неодноразових звернень позивача до Управління патрульної поліції у Тернопільській області і вказуванням на грубі порушення законодавства, постанову ЕНА №1914706 від 15.04.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.2 КУпАП 25.04.24 було скасовано, потім 09.05.24 винесено нову постанову, яку також було скасовано і в результаті винесено третю постанову серії ЕНА №2358164 від 10.06.24 про накладення адміністративного стягнення за ст. 125 КУпАП, шляхом перекваліфікації зі ст. 122 ч.2 КУпАП.

Щодо безпідставної зупинки автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , позивач зазначає наступне.

Так, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 вранці 15.04.2024 на автодорозі Львів-Тернопіль, та була зупинена працівниками поліції за кілька кілометрів до м. Тернопіль під час проїзду блокпосту.

Звертає увагу, що працівники поліції користуючись безмежними повноваженнями, наданими Державою, особливо в період дії воєнного стану, суттєво перевищують свої службові повноваження (умисно вчиняють дії, які явно виходять за межі наданих прав чи повноважень), діючи всупереч Закону України «Про національну поліцію» та іншим нормативно-правовим актам. Так, працівники поліції використовують зупинку на блокпосту для виконання показників за кількістю складених постанов за порушення ПДР, зупиняють начебто для перевірки документів, а в результаті штучно створюють умови для виникнення обставин з метою незаконного притягнення осіб до адміністративної відповідальності за надуманими правопорушеннями, які шукають вже на місці зупинки автомобіля.

Такі дії явно підпадають під ознаки ст.365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу).

Так, працівники поліції зупиняють автомобіль для «перевірки документів» та після зупинки звинувачують водія, що він не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Водії отримують штрафи після зупинки автомобіля працівниками поліції, навіть якщо до зупинки порушень не вчиняли. Проте, інспектор не має права штрафувати за не увімкнену при зупинці автомобіля поліцією аварійну світлову сигналізацію. За діючого нормативно-правового регулювання цей штраф є незаконний.

Дорожній знак 3.41 Контроль встановлений на блокпості с тимчасовим знаком, встановлений із порушенням ПДР та державних стандартів. Відповідно до п. 8.2. ПДР Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками. Натомість , на блокпості даний знак встановлено на білому фоні.

Отже, даний знак є незаконним не повинен виконуватись водіями, оскільки суперечить ПДР та державним стандартам, і з цього випливає, що працівники поліції не мають права зупиняти водіїв з використанням незаконно встановлених знаків.

Також зазначає, що при зупинці автомобіля за кермом якого перебувала позивач інспектор поліції ОСОБА_2 посилався на порушення нею правил дорожнього руху, зокрема спочатку повідомив, що вона порушила ПДР, оскільки їхала з непристебнутим паском безпеки, потім повідомив, що нею порушено ще один пункт ПДР не увімкнено денні ходові вогні з лівого боку, помилково вважаючи за них додаткове освітлення, яке містилося під капотом в самому низу; після чого повідомив, що нею здійснено ще одне правопорушення: не ввімкнено аварійну сигналізацію після зупинки працівником поліції. Загалом звинуватив позивача у вчиненні 3 порушень правил дорожнього руху.

Однак, ввівши позивача в оману виніс постанову за ст. 122 ч.2 КУпАП за одне правопорушення за не увімкнену зовнішню світлову сигналізацію.

Так, диспозицією ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь- яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а лише за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Слід зазначити, що даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому, зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку поліції.

За результатом неодноразових звернень позивача до Управління патрульної у Тернопільській області і вказуванням на грубі порушення законодавства, постанову ЕНА №1914706 від 15.04.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.2 КУпАП 25.04.24 було скасовано, потім винесено нову постанову, яку також було скасовано і в результаті винесено третю постанову серії ЕНА №2358164 від 10.06.24 про накладення адміністративного стягнення за ст. 125 КУпАП, шляхом перекваліфікації зі ст.122 ч.2 КУпАП.

Зупинка на блокпосту передбачає пред`явлення лише документів, що посвідчують особу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. А також не передбачає виявлення та оформлення порушень ПДР.

Отже, в такому випадку у працівника поліції відсутні повноваження виявляти на блокпосту порушення ПДР та оформляти постанови за порушення ПДР.

Так, 15.04.2024р. приблизно о 09.00 год. позивач рухалася по трасі Львів-Тернопіль до м. Тернопіль.

Близько 11 години на певному відрізку дороги М-09 в районі населених пунктів Зборів-Підгайчики (приблизно) на під`їзді до м. Тернопіль знаходиться блокпост. Перед блокпостом не здійснюючи жодних порушень справи дорожнього руху, не перевищуючи швидкості позивач повільно рухалась по трасі через блокпост, під час чого працівник поліції махнув їй зупинитись.

Так, зупинивши без пояснення причини зупинки, працівник поліції, прізвище його позивачу не відоме, не показавши своїх документів, позивач не побачила його нагрудного знаку із зазначенням спеціального жетона, вимагав пред`явити йому посвідчення водія позивача, страховий поліс та документ про реєстрацію т/з.

На неодноразову вимогу позивача пояснити причину зупинки послався на Постанову Кабінету Міністрів України без посилання на конкретний пункт постанови, крім цього сказавши, що він не зобов`язаний вказувати конкретний пункт постанови і порадив ознайомитись з нею в інтернеті.

Так, згідно з п. 10 Порядку № 1456 від 29.12.21 уповноважена особа (саме уповноважена Комендантом особа, а не будь-який працівник поліції) має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости.

На прохання позивача показати їй документ (зокрема наказ коменданта, яким уповноважено конкретного працівника поліції на зупинку транспортних засобів та перевірку документів на конкретному блокпості) ОСОБА_3 пред?явлено не було, що викликало у неї сумнів, що даний працівник поліції є уповноваженою особою на вчинення вказаних вище дій, зокрема перевіряти документи на блокпості.

Згідно п. 20 Порядку №1455 «заходи контролю в?їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу (а це паспорт), підтверджують громадянство України чи спецстатус особи; документів необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж). Посвідчення водія, поліса ОСЦіВ в даному переліку немає.

Таким чином, зупинка на блокпосту передбачає пред`явлення лише документів, що посвідчують особу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. А також не передбачає виявлення та оформлення порушень ПДР.

Отже, в такому випадку у працівника поліції відсутні повноваженні виявляти на блокпосту порушення ПДР та оформляти постанови з порушення ПДР.

На сьогодні в Україні існує дві законні підстави для зупинки транспортного засобу: на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію» - при наявності порушень ПДР.

на блокпосту відповідно до постанов КМУ від 29.12.2021 №1455 та №1456-без наявності порушень ПДР.

Таким чином, вимога працівниками поліції (патрульними) зупинки автомобіля та вимога предявити документи може відбуватися на підставах, передбачених ст. 35 Закону «Про національну поліцію». Проте, посилання на вказану норму Закону працівником поліції здійснено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» надає вичерпний список підстав для зупинки.

Жодного з зазначених пунктів ч.1 ст. 35 вищевказаного закону, поліцейські позивачу не вказали, тому не зрозуміло, яка насправді була причина для зупинки.

Крім того, працівник поліції на вимогу позивача відмовився надати докази вчиненого нібито нею правопорушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вручена не була, а було повідомлено працівником поліції, що така їй прийде поштою.

Також позивач зазначає, що працівник поліції відкрито кепкував з неї, принижував її честь та гідність.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому засіданні.

24.10.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просили суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2358164 від 10 червня 2024 року, позивач 15 квітня 2024 року близько 11 год. 15 хв. на а/д М-09 35 км водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV 4 номерний знак НОМЕР_1 після зупинки на вимогу працівників поліції не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п. 9.9.б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 125 КУпАП.

Згідно з пунктом 9.9 б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського

Згідно ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Транспортний засіб TOYOTA RAV 4 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено патрульними поліцейськими при проїзді через блокпост, розташований на А/Д М-09 35 км.

Таким чином, були наявні всі підстави для зупинки транспортного засобу позивача, передбачені п. 10 Порядку № 1456, а також наявний у поліцейського УПП в Тернопільській області статус уповноваженої особи Національної поліції в розумінні п. 5 Порядку № 1456, який надає право оглядати транспортні засоби, перевіряти документи визначені законодавством, а у разі виявлення якихось правопорушень, реагувати на них відповідно до своїх службових обов`язків.

Таким чином, вважають, що вимога інспектора про зупинку є правомірною.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься заява в якій вона просила суд розглянути справу без її участі, а також, зокрема, просила звернути увагу на її клопотання від 26.08.2024, де нею проаналізовано відеозапис, який їй надано та скеровано до суду працівниками поліції. Також зазначає, що відповідно до Постанови №1455 від 29.12.21 блокпост це посилений контроль-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на в`їзді (виїзді на територію, де встановлено воєнний стан, на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів. Тобто це окремо відгороджена ділянка спеціальними знаками, а не проїжджа частина. У ПДР відсутні норми , які б вказували та регулювали увімкнення аварійного сигналу або попереджувального сигналу на блокпостах, оскільки такі не знаходяться на проїжджих частинах дороги. Крім того, в ПДР міститься положення про необхідність увімкнення аварійної світлової сигналізації при зупинці на вимогу поліцейського. Але це стосується коли водія зупиняє поліцейський безпосередньо на дорозі, трасі, де водій в разі зупинки транспортного засобу може створити загрозу іншим водіям, або аварійну ситуацію. Крім того у ПДР не має конкретної статті яка б передбачала притягнення до відповідальності водія за п.9.9 ПДР і такої відповідальності не передбачено КУпАП (тобто є вимога, а не має санкції). Крім того, на блокпості працівник поліції має пред`явити наказ коменданта, що підтверджує, що конкретний, а не будь-який працівник поліції має паво зупинити т/з на блокпостах.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позову заяву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.4ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.06.2024 року ком. роти 1 рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову серії ЕНА №2358164 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Згідно тексту оскаржуваної постанови вбачається, що 15.04.2024 року 11:15:47 м. Тернопіль, дорога М-09 35 км, водій керуючи т/з після зупинки працівниками поліції не увімкнув зовнішню світлову аварійну сигналізацію після зупинки працівниками поліції, чим порушив п. 9.9.б ПДР порушення ввімкнення аварійного світлого сигналу у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар, а саме: скоїв правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

Згідно ст.125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.1 ст.8 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. за №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р. за №1306 (із змінами та доповненнями, надалі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п.1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так з відеозапису який міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 було зупинено 15.04.2024 року працівником поліції в межах блокпосту, та спочатку повідомлено, що в неї не пристебнутий ремінь безпеки, після повідомлено, що в неї не працює лівий денний ходовий вогонь, а також повідомлено, що після зупинки її працівником поліції нею не ввімкнено світову аварійну сигналізацію.

Проте на відео не вбачається, що позивачка керувала т/з з не пристебнутим ременем безпеки, або в неї не працює лівий денний ходовий вогонь. Працівником поліції було повідомлено, що ОСОБА_1 було зупинено на підставі п.7 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Так, згідно з п. 10 Порядку № 1456 від 29.12.21, затвердженого постановою КМУ уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно п.п.1 п. 20 Порядку №1455 від 29.12.21, затвердженого постановою КМУ, заходи контролю в?їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб;.

Крім того в матеріалах справи міститься рішення начальника управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Шевчук Б.Б. від 25.04.2024 щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та надіслання справи на новий розгляд, а саме вирішено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1914706 від 15.04.2024 винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_2 відносно громадянки ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. скасовано, а справу про адміністративне правопорушення за ст. 125 КУпАП відносно ОСОБА_1 , керуючись п.2 ч.1 ст. 293 КУпАП направлено на новий розгляд.

Також, начальником управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Шевчук Б.Б. винесено рішення від 22.05.2024 щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та надіслання справи на новий розгляд, а саме вирішено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2103487 від 09.05.2024 винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_2 відносно громадянки ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді попередження скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , керуючись п.2 ч.1 ст. 293 КУпАП направлено на новий розгляд.

З диску, який міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_6 було зупинено 15.04.2024 об 11 год. 15 хв. працівником поліції який представився, як ОСОБА_2 . Проте постанова серії ЕНА №2358164 була складено іншою особою.

При цьому за правилами Розділу ІІІ п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015р. за №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача здійснював старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , що підтверджується відео з бодікамер наданих представником УПП, а також це вказано у рішеннях начальником управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Шевчук Б.Б., що постанова була складена саме старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 .

Натомість, з постанови ЕНА №2358164 від 10.06.2024, вбачається, що ОСОБА_5 , який прийняв оскаржувану постанову, не розглядав справу про адміністративне правопорушення та не вручав постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 .

Аналізуючи вказане, суд вважає, що в даному випадку інспектором порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувана постанова прийнята неуповноважною особою.

Крім того, Розділом ІІІ п.2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015р. за №1395 , Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, як вбачається з постанови серії ЕНА №2358164 від 10.06.2024 року, остання не була винесена поліцейським на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладене, безумовно, свідчить про порушення відповідачем приписів КУпАП щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ураховуючи той факт, що відповідач на виконання абзацу першого частини 2 статті 77 КАС не довів правомірність ухваленого ним рішення (за умови його оспорення позивачем), суд вважає за необхідне у цій частині позов задовольнити.

Щодо визнання дій працівників поліції незаконними, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України визначено повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, до яких віднесено право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із змісту вказаної статті, місцевий загальний суд як адміністративний, при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений іншими повноваженнями, ніж ті, які передбачені у ч.3 ст. 286 КАС України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними дій працівників поліції, задоволенню не підлягають.

Враховуючи ч. 1 ст. 139 КАС України та правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-244, 246, 250, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №2358164 від 10.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста,3.

Суддя Мартьянова С.М.