Справа № 213/4555/24
Суддя: Алексєєв О. В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4555/24
Номер провадження 2-а/213/31/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Алексєєва О.В., за участю секретаря судового засідання Довгої А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу №213/4555/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №709 від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. В той же день ОСОБА_1 отримав від працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 реквізити для сплати штрафу.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке. Відповідно до змін, що внесли до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року, знижено граничний вік перебування громадян на військовому обліку призовників з 27 до 25 років. Ці зміни вступили в силу з 04 квітня 2024 року. Позивач ОСОБА_1 потрапив на момент змін, так як останньому було 26 років. Станом на 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 виповнилось повних 26 років. В постанові зазначено, що порушення законодавства позивач скоїв в період з 24 квітня 2024 року по 21 жовтня 2024 року. При цьому не зазначено, чому початком вчинення порушення відповідач зазначає саме 24 квітня 2024 року, а не 04 квітня 2024 дату набуття змін в законодавстві щодо зниження призовного віку з 27 років до 25 років. Крім того, вказує, що автор оскаржуваної постанови не наводить дати та номеру прийняття цього рішення, факт доведення його змісту (надсилання поштою або особисте вручення) ОСОБА_1 .

Вказує, що дане правопорушення не є триваючим. В разі наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП та вчиненого в квітні 2024 року, його мали притягнути до адміністративної відповідальності не пізніше 21 червня 2024 року. Поряд з цим оскаржувана постанова прийнята 21 жовтня 2024 року за межами граничного строку притягнення до відповідальності. Також, при розгляді справи ОСОБА_1 не було роз`яснено право на захист, не забезпечена можливість мати захисника. Просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №709 по справі про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його та позивача участі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі, просить відмовити в позові. Також надав відзив, де вказує, що позовні вимоги не визнає за їх необґрунтованістю. Зазначає, що при складанні оскаржуваної постанови представником ІНФОРМАЦІЯ_1 було досліджено всі обставини справи на підставі наданих документів та вислухано доводи ОСОБА_1 . Доказів, які б підтверджували поважні причини несвоєчасної постановки на військовий облік військовозобов`язаних ОСОБА_1 . головному спеціалісту командування не були надані, тільки в поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що «не став вчасно на військовий облік у зв`язку із впевненістю що оновлення даних в РЕЗЕРВ+ являється офіційним документом». Під час складання протоколу було виявлено триваюче правопорушення військовозобов`язаним ОСОБА_1 правил військового обліку. Під час складання адміністративного протоколу до ОСОБА_1 доводились вимоги статей чинного законодавства, ставились додаткові питання. Позивач під час складання адміністративного протоколу поводив себе спокійно, добровільно без будь-якого морального тиску надавав свої оригінали документів для складання протоколу, заяв, скарг, клопотань не заявляв. Щодо необхідності сторонньої юридичної допомоги не повідомляв. Просив розглянути справу 21 жовтня 2024 року та погоджувався з накладеним штрафом. Позивачу було направлено засобами «Укрпошта» повідомлення про необхідність прибуття його для взяття на військовий облік. Доказів направлення ІНФОРМАЦІЯ_4 надати не може, так як дане повідомлення направлялось звичайним поштовим листом у зв`язку з відсутністю з фінансування. 21 жовтня 2024 року ОСОБА_3 тільки прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та написав заяву для постановки на військовий облік та заяву про видачу військово-облікового документу. Отже датою вчинення правопорушення є 24 квітня 2024 року, тому відповідачем не пропущено строк притягнення до адміністративної відповідальності. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача надав відповідь на відзив, де вказує, що 21 жовтня 2024 року позивач не прибув до ТЦК добровільно, а його було затримано та доставлено до приміщення ТЦК 20 жовтня 2021 року. Телефонний зв`язок з позивачем був відсутній, тому він не міг звернутись за допомогою адвоката, внаслідок чого процедура розгляду адміністративної справи була порушена. Зазначає, що оскільки оскаржувана постанова винесена за межами строку, то справа має бути закрита в зв`язку із його спливом. Також ОСОБА_1 має посвідчення водія, а тому дані щодо нього маються в інформаційній системі МВС України, що є державним органом. Отже, відповідач мав можливість отримати необхідні дані шляхом взаємодії із зазначеним реєстром. Крім того, відповідач самостійно, з урахуванням наявних в ТЦК матеріалів (особиста справа призовника ОСОБА_1 отримав всі необхідні дані та використав при постановці останнього на військовий облік військовозобов`язаних). Вважає оскаржувану постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до такого висновку.

Як видно із витягу з книги протоколів призовної комісії на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_1 протокол №9 від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 взято на військовий облік по досягненню 25-річного віку.

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою надати дозвіл на вилучення його особової справи з архіву для постановки на військовий облік, а також із заявою про видачу військово-облікового документу.

21 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №709 за ч.3 ст.210 КУпАП, де вказано, що ОСОБА_1 в період з 24 квітня 2024 року по 21 жовтня 2024 року не став на військовий облік.

Зі змісту постанови №709, складеної 21 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 видно, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень. Копію вказаною постанови ОСОБА_1 отримав 21 жовтня 2024 року.

Викладеним фактам відповідають правовідносини, що витікають із права особи оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення особою, щодо якої її винесено, і регулюються нормами ст.ст. 287-289 КпАП України.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

До 19 травня 2024 року норми частини третьої статті 210 КУпАП не існувало.

Крім того, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно зі ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Закріплення вказаного принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Застосовування ІНФОРМАЦІЯ_4 Закону, що діяв на час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 , а не Закону, що діяв під час вчинення правопорушення, у даному випадку, погіршило становище останнього, оскільки такими діями була посилена його відповідальність, що, відповідно до статті 8 КУпАП, є неприпустимим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 251, 280 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72, 77, 90, 139, 159 ч.4, 242, 243-246, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень - задовольнити.

Скасувати Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №709 від 21 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення - 18 листопада 2024 року.

Суддя О.В. Алексєєв