Справа № 160/30412/24
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 листопада 2024 рокуСправа № 160/30412/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рищенко А.Ю., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду шляхом електронного зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», в якій позивач просить:

«Вимоги до відповідача № 1 - державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» ():

Визнати протиправною бездіяльність відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у позбавленні позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) реалізації права на отримання вищої освіти, професійної технічної освіти, працевлаштуватись та отримувати заробітну плату за виконану роботу (упущену вигоду).

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права позивача на отримання вищої освіти, професійної технічної освіти, працевлаштуватись та отримувати заробітну плату за виконану роботу на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану моральну шкоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень та упущену вигоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у позбавленні позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права на належні комунально побутові умови тримання під вартою та права на належні умови дотримання санітарії та гігієни у лазні.

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права позивача на належні комунально битові умови тримання під вартою та права на належні умови дотримання санітарії та гігієни у лазні на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням моральну шкоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Забов`язати відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () привести норми жилої площі в камерах № 2, 3, 4, 12, 13, 14, 27 та 18 до норм встановлених законодавством на одного засудженого шляхом демонтажу одного з двох встановлених в цих камерах двоярусного ліжка, що надасть збільшення в камерах вільного простору для пересування по камері двох засуджених.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у позбавленні позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права на отримання соціально-матеріального забезпечення у вигляді необхідних засобів гігієни, речей та збалансованої їжі згідно з наказом № 233/5 від 10.02.2012, наказом № 280/5 від 20.02.2012 та Постанови Кабінету міністрів України № 336 від 16.06.1992 що проїзвело до приниження людської гідності.

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права на отримання соціально-матеріального забезпечення у вигляді необхідних засобів гігієни, речей та збалансованої їжі згідно з наказом № 233/5 від 10.02.2012, наказом № 280/5 від 20.02.2012 та Постанови Кабінету міністрів України № 336 від 16.06.1992 на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням моральну шкоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправною дію відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у протиправному втручанні у особисте життя позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом цілодобового відеонагляду за ним з встановлених в камері №13 СМРБ при ДУ«ДВК(№89)» відеокамер, коли він оголений і знаходиться на спальному ліжку та спить, за його природними змінами та рухами тіла під час сну (ерекція), коли він біля умивальника оголений здійснює процедури дотримання гігієни тіла, при відвідуванні ним туалету та справління природної нужди в туалеті, при наданні йому оголеному медичної допомоги на спальному ліжку, а здійснення цього нагляду особами протилежної статі (жінками) визнати таким, що принижує гідність людини та завдає душевних страждань йому, як чоловіку.

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права позивача на особисте життя шляхом цілодобового відеонагляду за ним з встановлених в камері №13 СМРБ при ДУ«ДВК(№89)» відеокамер, коли він оголений і знаходиться на спальному ліжку та спить, за його природними змінами та рухами тіла під час сну (ерекція), коли він біля умивальника здійснює процедури дотримання гігієни тіла, при відвідуванні ним туалету та справління природної нужди в туалеті, при наданні йому оголеному медичної допомоги на спальному ліжку, а здійснення цього нагляду особами протилежної статі (жінками) визнати таким, що принижує гідність людини та завдає душевних страждань мені, як чоловіку, на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням моральну шкоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Забов`язати відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () утриматись від цілодобового відеонагляду з встановленої відеокамери в камері №13 СМРБ при ДУ«ДВК(№89)» шляхом демонтажу встановленої відеокамери або встановлення відеокамери цілодобового відеонагляду таким чином, щоб кут огляду не захоплював туалет, умивальник та спальне ліжко.

Визнати протиправною дію відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у втручанні в особисте життя позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом протиправного перечитування, збирання з цих листів інформації шляхом виготовлення ксерокопій та долучений і зберігання протиправно отриманої інформації у вигляді ксерокопій в особовій справі засудженого ОСОБА_1 , з сорока листів, які надходили на ім`я позивача до ДУ«ДВК(№89)» з Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Третього апеляційного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду міста Київ та Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справам: № 160/10767/20, № 160/14061/20, № 160/16405/20, № 205/776/21 № 640/9250/21, № 160/14679/22, № 160/4092/23.

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за порушення права позивача на особисте життя шляхом протиправного перечитування сорока листів, які надходили на ім`я позивача до ДУ«ДВК(№89)» з Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду міста Київ та Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справам: № 160/10767/20, № 160/14061/20, № 160/16405/20, № 205/776/21, № 640/9250/21, № 160/14679/22, № 160/4092/23, збирання з цих листів інформації шляхом виготовлення ксерокопій та зберігання отриманої інформації у вигляді ксерокопій з моєї переписки з судами в особовій справі засудженого ОСОБА_1 завдану цим порушенням моральну шкоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при формуванні та веденні особової справи засудженого ОСОБА_1 , невизнання її дефектною з-за відсутності розпорядження суду про виконання вироку від 15.04.2002 та завірених належним чином вироку від 15.04.2002 та ухвали ВСУ від 23.07.2002 виконавчого листа про стягнення присудженої для виплати потерпілим моральної шкоди у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень що проїзвело до позбавлення позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) можливості бути ознайомленим з розпорядженням про виконання вироку від 15.04.2002 та отримати завірені належним чином копії вироку від 15.04.2002 та ухвали ВСУ від 23.07.2002, а також реалізовувати права та виконувати свій обов`язок щодо виплати потерпілим присуджену моральну шкоду за вироком від 15.04.2002.

Визнати протиправними дії відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у привласнені собі діскреційних та делегованих повноважень суду, постановившого вирок, щодо встановлення юридичного факту набрання законної сили вироку після його оскарження та щодо звернення цього вироку до виконання і надсилання розпорядження суду про виконання вироку разом з вироком, який набрав чинності, тому органу, на який покладено обов`язок виконувати вирок, що проїзвело до порушення ст.6 Конвенції по відношенню до позивача.

Визнати протиправними дії відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у застосуванні міри покарання у вигляді довічного позбавлення волі до позивача ОСОБА_1 без отримання з суду необхідних документів для виконання вироку, а саме: без розпорядження суду про виконання вироку від 15.04.2002 та без завірених належним чином вироку від 15.04.2002 та ухвали Верховного Суду України від 23.07.2002.

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправне з перевищенням влади та службових та посадових обов`язків застосування до позивача міри покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідачем № 1: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () без отриманих в натурі з суду розпорядження суду про виконання вироку від 15.04.2002, без завірених належним чином вироку від 15.04.2002 та ухвали Верховного Суду України від 23.07.2002, на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням йому моральну шкоду в розмірі 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при отриманні, реєстрації та розгляді письмової заяви позивача від 18.12.2023 про розповсюдження пліток та організацію внутрішньої перевірки і ініціювання дисциплінарного та адміністративного провадження" чим були порушені права позивача на звернення до органу державної влади,

Забов`язати відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () розглянути письмову заяву позивача від 18.12.2023 "про розповсюдження пліток та організацію внутрішньої перевірки і ініціювання дисциплінарного та адміністративного провадження."

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправну та безпідставну відмову у розгляді заяви від 18.12.2023 на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням йому моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при розгляді запиту позивача на інформацію щодо надсилання банківської картки' від 27.02.2024 начальнику ДУ«ДВК(№89)» Юрію МЕЛЬНИК та ненаданні інформації за запитом позивача на інформацію "щодо надсилання банківської картки" від 27 02.2024 чим порушено право позивача на доступ до публічної інформації.

Забов`язати відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () розглянути запит позивача від 27.02.2024 "щодо надсилання банківської картки" від 27.02.2024 та надати позивачу витребувану інформацію за запитом від 27.02.2024 "щодо надсилання банківської картки" від 27.02.2024.

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправне порушення права позивача на отримання інформації за запитом від 27.02.2024 "щодо надсилання банківської картки1 від 27.02.2024 на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням йому моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправними дію та бездіяльнісь відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у необґрунтованому віднесені витребуваної інформації за запитом від 10.04.2024 до інформації з обмеженим доступом та у відмові у наданні інформації про кількість засуджених, які перебувають в СМРБ при ДУ«ДВК(№89)» та про населені пункти, де вони проживали або перебували до засудження (без зазначення ПІБ, точних адрес, а лише кількість засуджених та міста з яких прибули засуджені до ДУ«ДВК(№89)»).

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправне віднесення витребуваної інформації за запитом від 10.04.2024 до інформації з обмеженим доступом та за відмову надати інформацію про кількість засуджених, які перебувають в СМРБ при ДУ«ДВК(№89)» та про населені пункти, де вони проживали або перебували до засудження (без зазначення ПІБ, точних адрес, а лише кількість засуджених та міста з яких прибули засуджені до ДУ«ДВК(№89)») на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за завдану цим порушенням йому моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Визнати протиправними дію та бездіяльнісь відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у необгрунтованому віднесені витребуваної інформації за запитом на інформацію ОСОБА_1 від 10.05.2024 до інформації з обмеженим доступом та у відмові у наданні інформації «про службових осіб, їх ПІБ та звання, які займали посади начальників ДУ«ДВК(№89)» та тимчасово виконували обов`язки начальника ДУ«ДВК(№89)», начальників відділів контролю за виконанням судових рішень ДУ«ДВК(№89)» та тимчасово виконували обов`язки начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ«ДВК(№89)» в період часу з 30.07.2003 до 25.12.2023».

Стягнути з відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправне віднесення витребуваної інформації за запитом від 10.05.2024 до інформації з обмеженим доступом та за відмову надати інформацію «про службових осіб, їх ПІБ та звання, які займали посади начальників ДУ«ДВК(№89)» та тимчасово виконували обов`язки начальника ДУ«ДВК(№89)», начальників відділів контролю за виконанням судових рішень ДУ«ДВК(№89)» та тимчасово виконували обов`язки начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ«ДВК(№89)» в період часу з 30.07.2003 до 25.12.2023 на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за завдану цим порушенням йому моральну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 3 частини першої статті 4 цього Кодексу міститься визначення поняття "адміністративний суд", згідно з яким - це суд, до компетенції якого зазначеним Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. За пунктом 5 цієї частини статті під адміністративним судочинством розуміється діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом, суд виходить з наступного.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Водночас, ч.1 ст.21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог до одного відповідача, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права, тобто підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.

Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин від характеру яких залежить правова кваліфікація спору.

Суд звертає увагу, що системний аналіз предмету та підстав позову свідчить про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

Цей адміністративний позов не містить жодних посилань на однаковість підстав виникнення заявлених позовних вимог або поданих доказів; пояснень щодо того, в чому полягає їх однорідність (єдині підстави їх виникнення, доказування яких спирається на однакові докази і обставини, тощо).

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є самостійними та стосуються різних підстав для звернення до суду, тобто обґрунтовуються різними доказами та підставами виникнення, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у ст. 172 КАС України.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 172 цього Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу, що ст. 169 КАС України не передбачено повернення частини позовних вимог або їх передачу на розгляд іншому адміністративному суду чи суду іншої юрисдикції.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень ст. 172 КАС України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 цього Кодексу.

Суд зазначає, що допущене позивачем порушення не є формальним, оскільки фактично унеможливлює розгляд справи за вимогами, не пов`язаними між собою підставою їх виникнення та відповідними доказами, а тому повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справахv. Croatia,and Others v. the Czech Republic, №47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заяви, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

Правовий висновок щодо необхідності повернення позовних заяв у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог викладено Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №917/1377/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80470812), від 27.02.2019 у справі №922/2225/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80308662), від 14.08.2018 у справі №910/3569/188 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 75896052), Великою палатою Верховного Суду у постанові від 02.03.2023 рокуу справі №215/3640/22.

Частиною 5 статті 169 КАС України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Дана позовна заява зареєстрована Дніпропетровським окружним адміністративним судом 14.11.2024.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 169 КАС України питання про повернення позовної заяви вирішено 18.11.2024.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя А. Ю. Рищенко