Справа № 160/24054/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради (далі відповідач), яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову від 28.08.2024 Департамента адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради в реєстрації місця проживання (перебування) гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить позивачу на праві приватної власності;
- зобов`язати Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради зареєструвати місце проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_2 .
Позовна зайва обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у реєстрації місця проживання позивача. Позивач зазначає, що відмова відповідача не має правових підстав, в той час як позивачем дотримано усіх необхідних умов для реєстрації його місця проживання за відповідною адресою.
20 вересня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що законодавством передбачено проведення реєстрації місця проживання особи за умови взяття її на військовий облік за відповідною адресою, що позивачем зроблено не було.
30 вересня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано додаткові пояснення, які надійшли від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач повторює доводи позовної заяви та наводить приклади судової практики.
07 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано додаткові пояснення, які надійшли від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач повторює доводи позовної заяви та наводить приклади судової практики.
07 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано додаткові пояснення, які надійшли від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач повторює доводи позовної заяви та наводить приклади судової практики.
08 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано додаткові пояснення, які надійшли від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач посилається на стан власного здоров`я.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1998 року № НОМЕР_2 позивачу як співвласнику належить квартира АДРЕСА_3 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 20.08.2024 року №2024/010007431 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 01.02.2005 року, а знятий з реєстрації 20.08.2024 року.
21 серпня 2024 року позивач звернувся із заявою про надання дозволу на зміну місця проживання, зняття з обліку до ІНФОРМАЦІЯ_1 за колишнім місцем проживання (Металургійний район).
26 серпня 2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання по адресі: АДРЕСА_2 .
Згідно електронного військово-облікового документу позивача, сформованого 26.08.2024 року за допомогою функціоналу системи «Резерв+», позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус військовозобов`язаного.
Згідно рішення відповідача від 26.08.2024 року, яке міститься на бланку заяви позивача від 26.08.2024 року, в реєстрації місця проживання відмовлено з підстави: особа не подала необхідних документів, а саме: відповідно до п. 2 Вимог щодо реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі Порядок №1487), відсутня відмітка про взяття військовозобов`язаного на військовий облік за новим місцем проживання. У разі відсутності такої відмітки військовозобов`язаний направляється до відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття його на військовий облік.
26 серпня 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про взяття його на військовий облік у зв`язку з новим місцем проживання на території Покровського району.
Позивачу вручено повістку №308 про прибуття до цього центру комплектування на 27.08.2024 року для проходження медичного огляду. Також в наявності одноразова перепустка від 27.08.2024 року, згідно якої позивач «на обліку М-Д ОТЦК»
28 серпня 2024 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання.
Згідно рішення відповідача від 28.08.2024 року, яке міститься на бланку заяви позивача від 28.08.2024 року, в реєстрації місця проживання відмовлено з підстави: відповідно до пп. 3 п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 (далі Порядок №265) особа подала не в повному обсязі документи або відомості. Військово-обліковий документ особи в електронному вигляді не містить відмітки відповідного ІНФОРМАЦІЯ_1 про взяття на військовий облік за новим місцем проживання. Додатком 16 до Порядку №1487 визначені вимоги щодо реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до яких органи реєстрації проводять перевірку наявності відміток відповідного ІНФОРМАЦІЯ_1 про взяття призовника, військовозобов`язаного або резервіста на військовий облік за новим місцем проживання. У разі відсутності такої відмітки призовник, військовозобов`язаний або резервіст направляється до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття його на військовий облік.
Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 3, 9, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №№2232-XII) військовий обов`язок включає: взяття громадян на військовий облік, дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
призовники - особи, які взяті на військовий облік;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Правила військового обліку містяться в додатку №2 до Порядку №1487.
Відповідно до ч. 8 ст. 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
За ч. 1 ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний
Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону №2232-XII призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 37 Закону №2232-ХІІ встановлено, що зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України:
2) з військового обліку військовозобов`язаних: які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону №2232-ХІІ органи реєстрації місця проживання чи перебування осіб (крім випадків, передбачених Кабінетом Міністрів України) зобов`язані здійснювати реєстрацію за місцем проживання або перебування призовників, військовозобов`язаних та резервістів лише в разі наявності в їхніх військово-облікових документах позначок районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України про перебування на військовому обліку за місцем проживання, що реєструється, а у разі декларування місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, органи реєстрації місця проживання чи перебування осіб здійснюють декларування місця проживання зазначених осіб відповідно до Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
Частиною першою статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року №1871-IX (далі Закон №1871-IX) передбачено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.
Перелік документів, які подає особа для реєстрації місця проживання, визначено у пп. 7 ч.2 ст. 9 Закону №1871-IX та пп. 7 п. 35 Порядку №265, згідно яких особа подає: військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
При цьому за ч. 5 ст. 9 Закону №1871-IX військово-обліковий документ подається у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу згідно пп. 3 п. 87 Порядку №265 орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.
Згідно з п. 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами.
За п. 14 Порядку №1487 військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).
Відповідно до п. 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
У разі зміни місця проживання або у разі, коли в паспорті громадянина України відсутні відмітки про реєстрацію місця проживання, призовниками, військовозобов`язаними та резервістами подається інформація, яка підтверджується документами або відомостями відповідно до Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1234).
Згідно з п. 54 Порядку №1487 органи реєстрації: здійснюють реєстрацію/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів з урахуванням вимог щодо реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 16) (далі Вимоги).
Вимогами №1-2 є: проведення перевірки наявності військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних, резервістів.
Проведення перевірки наявності відміток відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідному підрозділу розвідувального органу про взяття призовника, військовозобов`язаного або резервіста на військовий облік за новим місцем проживання. У разі відсутності такої відмітки призовник, військовозобов`язаний або резервіст направляється до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідному підрозділу розвідувального органу для взяття його на військовий облік.
Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі правила).
Згідно пп. 1, 7 п. 1 Правил Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
- перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад
- особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Основним питанням права в цій справі є правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу в реєстрації місця проживання за новою адресою через відсутність відмітки РТЦК та СП за таким новим місцем проживання про взяття особи на облік.
Позивач наполягав на тому, що така підстава для відмови законодавствам не передбачена, в т.ч. відсутня в Порядку №265 (п. 87), а також вказував, що військовозобов`язаний направляється до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік, однак це не перешкоджає реєстрації місця проживання особи, тобто відсутність відповідної відмітки не повинна зумовлювати відмову в реєстрації місця проживання особи. Також позивач вказував, що постанова на військовий облік здійснюється в т.ч. на підставі відомостей реєстрації місця проживання.
Останнє твердження позивача зумовлено змістом п. 15 Порядку №1487, однак позивач не врахував, що умовою для дії цього правила поведінки є перше речення відповідної норми права: за умови запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідна взаємодія наразі не запроваджена, в зв`язку з чим вказане правило поведінки не діє.
Твердження позивача про те, що правило поведінки про направлення особи для постановки на військовий облік існує окремо (паралельно, а не послідовно) процедурі реєстрації місця проживання такої особи прямо суперечить положенням ч. 2 ст. 38 Закону №2232-ХІІ, за змістом яких реєстрація місця проживання можлива лише в разі наявності відповідної позначки у військово-обліковому документі. Тобто, отримання такої відмітки про взяття на військовий облік обов`язково передує, а тому є визначальною умовою для реєстрації місця проживання. Усі відповідні доводи позивача зводяться до того, що відповідач повинен був порушити ч. 2 ст. 38 Закону №2232-ХІІ та взяти його на облік за відсутності відповідної відмітки.
Водночас, згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вищевказана норма права є нормативним втіленням принципу законності, зміст якого в даній юридичній ситуації зводиться до прояву спеціально-дозвільного способу правового врегулювання: відповідач повинен робити лише те, що законодавством передбачено, в т.ч. дотримуватися передбачених законодавством заборон, зокрема, не повинен реєструвати місце проживання осіб, які не мають в їхніх військово-облікових документах позначки РТЦК та СП про перебування на військовому обліку за місцем проживання, що реєструється.
Дійсно, зміст викладеної системи правового регулювання не повною мірою узгоджується з наявним ступенем розвитку відповідних суспільних відносин, адже наразі вже існує військово-обліковий документ в електронній формі, яким і користувався позивач. Водночас, є цілком розумним та однозначним для розуміння пересічному громадянину, що вимога наявності у військово-обліковому документу відмітки ІНФОРМАЦІЯ_1 про взяття на облік за новим місцем проживання у випадку використання системи «Резерв+» (військово-облікового документа в електронній формі) зводиться до того, що в цій системі повинна бути відображена інформація про взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 за новим місцем проживання. Тобто, замість «відмітки» у відповідній графі паперового військово-облікового документа для військово-облікового документа належним виконанням цієї вимоги законодавства є наявність в цілому відомостей про взяття на військовий облік за новим місцем проживання (не у формі «відмітки», а у формі відомостей в єдиній графі для РТЦК та СП, в якому обліковується особа у відповідний момент).
В юридичній ситуації позивача у витягу з системи «Резерв+» в наявності відомості про перебування на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 за попереднім місцем проживання, в зв`язку з чим він не може бути взятий на військовий облік згідно прямої вказівки ч. 2 ст. 38 Закону №2232-ХІІ.
Отже, суд відхиляє доводи позивача про те, що направлення його відповідачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік не перешкоджає реєстрації його нового місця проживання, адже така реєстрація в саме юридичній ситуації позивача можлива виключно після постановки на військовий облік за новим місцем проживання. Інша хронологія подій передбачена ч. 4 ст. 37 Закону №2232-ХІІ для внутрішньо переміщених осіб, однак докази наявності у позивача відповідного статусу відсутні.
Щодо підстав для відмови згідно п. 87 Порядку №265 суд зазначає, що у спірній відмові наявне пряме посилання на пп. 3 - особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. В юридичній ситуації позивача, як вже вказано судом, йдеться про неподання позивачем відомостей про взяття його на військовий облік за новим місцем проживання, що повністю відповідає застосованій відповідачем підставі для відмови в задоволенні заяви позивача про реєстрацію місця проживання.
Посилання позивача на вищу юридичну силу норм Конституції стосовно положень Закону №2232-ХІІ є некоректним, адже попри дійсну вищу юридичну силу норм Конституції ними не передбачено вчинення відповідачем правила поведінки, про яке вказує позивач. Відповідні права (свобода пересування та право на мирне володіння майном), як і будь-які інші права, реалізовуються та втілюються шляхом прийняття інших актів законодавства, вимогою до змісту яких є відповідність конституції України. Обов`язок стати на військовий облік за новим місцем проживання не обмежує право позивача на вибір місця проживання, оскільки виникає після реалізації вільного вибору позивача. Доводи позивача про те, що відмова відповідача зареєструвати його нове місце проживання впливає на його право на користування та розпорядження квартирою судом визнаються необґрунтованими, оскільки відсутні будь-які прояви дійсного існування відповідного обмеження в реалізації прав позивача, а також посилання на конкретні положення законодавства, які б позбавляли позивача права чи можливості, наприклад, зберігати речі в своїй квартирі, жити в ній або продати її. Згадані в цій справі положення законодавства зобов`язують позивача встати на військовий облік та в подальшому зареєструвати нове місце проживання, однак не передбачають заборони жити в належній йому квартирі.
В свою чергу взяття на військовий облік за місцем проживання не визначає первинність реєстрації місце проживання особи перед таким взяттям, оскільки в сукупності наявна система правового регулювання передбачає наступний алгоритм дій особи: зміна місце проживання взяття на військовий облік за новим місцем проживання реєстрація нового місця проживання.
Використані позивачем приклади судової практики є нерелевантними, оскільки відповідні правовідносини не є подібними через відмінність фактичних обставин справи, що впливають на вирішення спору, а також були врегульовані іншими нормативно-правовими актами, а також попередніми редакціями діючих нормативно-правових актів.
Посилання позивача на стан власного здоров`я судом відхиляються, оскільки відповідні обставини не визначені законодавством як підстава для недотримання вимог законодавства щодо порядку реєстрації місця проживання.
Доводи позивача про те, що він неодноразово відвідував центр комплектування та соціальної підтримки не стосуються предмету спору в цій справі, який зводиться до правомірності дій відповідача щодо нездійснення реєстрації місця проживання позивача без відомостей про його перебування на військовому обліку за таким новим місцем проживання. В свою чергу взаємовідносини позивача з відповідним центром комплектування та соціальної підтримки є окремими правовідносинами, які, за наявності правових підстав, можуть бути окремим предметом судового розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у реєстрації місця проживання, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні. Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що судовий збір за подання цього позову складає 968,96 грн, в зв`язку з чим сума 242,24 грн. є надмірно сплаченою, яка сплачена згідно квитанції від 04.09.2024 року на суму 1211,20 грн. та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки при поданні позовної заяви через підсистему «Електронний Суд» згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко