Справа № 580/449/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/449/23 Суддя першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.

суддів: Аліменка В.О., Бужак Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження, м. Черкаси, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (далі - позивач, ПАТ «Черкасиобленерго») звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 24.10.2022 №.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 справу передано на розгляд до Господарського суду Черкаської області, на розгляді якого перебуває справа №17-14-01/1494 про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.05.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 22.02.2024 касаційну скаргу ГУ ДПС у Черкаській області задоволено - постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 та рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2023 скасовано, а провадження у справі закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2024 задоволено заяву ПАТ «Черкасиобленерго» та направлено справу до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в силу Перехідних положень Податкового кодексу України складена 21.03.2022 податкова накладна повинна бути зареєстрована до 15.07.2022, то реєстрація останньої 15.07.2022 здійснювалася із дотриманням вимог податкового законодавства, оскільки поєднання дати закінчення з прийменником «до» означає, що така дата включається до граничного строку реєстрації податкових накладних.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не враховано, що податкова накладна за березень 2022 року зареєстрована 15.07.2022, тобто з порушенням граничного строку реєстрації, а відтак до складу податкового кредиту за березень 2022 року безпідставно включено суму податку на додану вартість у розмірі 883,00 грн.

Після усунення визначених в ухвалі від 29.07.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 15.08.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч доводів апелянта за усталеною практикою Верховного Суду при поєднання прийменника «до» з календарною датою така дата входить до строку, а відтак реєстрація податкової накладної 15.07.2022 свідчить про дотримання позивачем граничного строку її реєстрації.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у вересні 2022 року працівниками ГУ ДПС у Черкаській області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.04.2022 за березень 2022 року, поданої ПАТ «Черкасиобленерго». У ході перевірки податковим органом встановлено порушення платником податків вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого збільшується р. 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету» на суму 883 грн, за що ст. 123 Податкового кодексу України передбачена відповідальність.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 20.09.2022 №4127/23-00-04-03-04/22800735, висновки якого за наслідками розгляду заперечень позивача залишені без змін.

На підставі викладених в акті перевірки висновків відповідачем 24.10.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким до позивача за порушення вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 971,30 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 883 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 88,30 грн.

Спірний індивідуальний акт за наслідками адміністративного оскарження залишений без змін рішенням ДПС України від 22.12.2022 №17263/6/99-00-06-01-02-06.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 198, 201 п. 69.1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України), суд першої інстанції з урахуванням ряду правових позицій Верховного Суду прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на дотримання позивачем граничного строку реєстрації податкової накладної та як наслідок правомірності включення до складу податкового кредиту визначеної у ній суми податку на додану вартість.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У свою чергу за правилами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, як правильно підкреслив суд першої інстанції, не право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту за відповідний звітний період виникає у платника податків виключно у випадку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України закріплено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися, зокрема, з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що з метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022.

Указаним Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Зокрема, підпунктом 69.1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Законом України № 2142-IX від 24.03.2022 внесено зміни у підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

У подальшому Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).

У зв`язку із набранням чинності 27.05.2022 Закону № 2260-IX абзац третій підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:

«Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.».

Отже, як правильно підкреслив суд першої інстанції, вказана норма передбачає можливість реєстрації платником податків у строк до 15.07.2022 податкових накладних, складених у період з 01 лютого по 31.05.2022.

Матеріали справи свідчать, що підставою для прийняття спірного у цій справі податкового повідомлення-рішення стало те, що підприємством неправомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за березень 2022 року суму податку на додану вартість у розмірі 883,00 грн у зв`язку з тим, що податкова накладна від 21.03.2022 №2 на загальну суму 5 298,00 грн (у тому числі ПДВ 883 грн) зареєстрована ПП «Авітех» з порушенням строку реєстрації - 15.07.2022. Водночас, на переконання відповідача, граничним строком реєстрації такої накладної було 14.07.2022.

Разом з тим, таке застосування контролюючим органом положень ПК України з урахуванням приписів Закону №2260-ІХ є помилковим, оскільки за загальним правилом, якщо дата закінчення поєднана з прийменником «до», то така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

У практиці Верховного Суду сформовано сталу позицію щодо застосування прийменників «до» і «по» у нормативних актах, а також договорах, зокрема, відповідно до неї прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 31.08.2022 у справі №910/6870/21).

З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття у нормі підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України граничної дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних «до 15 липня 2022 року» та положень Конвенції, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що реєстрація податкової накладної ПП «Авітех» від 21.03.2022 №2 на суму ПДВ 883,00 в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.07.2022 відбувалася у межах граничного терміну її реєстрації при включенні визначеної у ній суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту з ПДВ за березень 2022 року.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 815/1871/16, від 22.05.2018 у справі № 815/1733/16 та від 06.05.2021 у справі №820/6160/16.

З огляду на викладене також необґрунтованим, як правильно підкреслив суд першої інстанції, є застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, оскільки матеріалами справи не підтверджується вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання.

Відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним і скасуванню, на чому правильно наголосив суд першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді В.О. Аліменко

Н.П. Бужак

Повний текст постанови складено та підписано 14 листопада 2024 року.