Справа № 420/33182/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/33182/23

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі за позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року адвокат Єрьоміна В. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність, яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.10.2019 індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України №1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ), положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі Порядок № 1078), із визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року та березень 2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.10.2019, відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та положень Порядку № 1078, із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) січень 2008 року та березень 2018 року,;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016, по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат зазначає, що під час проходженні військової служби, її довірителю не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ).

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, адвокат посилається на абзац перший пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок №1078) щодо значення індексу споживчих цін у місяці в якому відбулося підвищення грошового забезпечення.

Як указує адвокат, місяцем обчислення індексу споживчих цін за спірний період під час розрахунку індексації повинен бути січень 2008 року та березень 2018 року, оскільки на законодавчому рівні посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та з 01.03.2018.

При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, адвокат наголошує на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо визначення місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, не є дискреційними.

Окрім того, адвокат наполягає на застосуванні до спірних правовідносин Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі Порядок №159) та вважає, що її довіритель має право на компенсацію втрати частини доходів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та положень Порядку № 1078, із застосуванням січня 2008 року як місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та положень Порядку № 1078, із застосуванням січня 2008 року як місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має беззаперечне право на виплату індексації грошового забезпечення за спірний період з і таке право прямо передбачене Законом №1282-ХІІ.

При цьому, суд встановив, що у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалася та відповідно не виплачувалася.

Виходячи з положень Порядку № 1078, суд визнав, що для нарахування індексації грошового забезпечення за період за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 місяцем обчислення індексу споживчих цін є січень 2008 року, оскільки з 01.01.2008 відбулося підвищення посадового окладу військовослужбовців.

Водночас суд відмовив в задоволені вимог в частині виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.10.2019, з огляду на те, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, оскільки індекс споживчих цін лише у листопаді 2019 року складав 103,7%, а також встановив, що у грудні 2018 року та у період з листопад-грудень 2019 року індексація позивачеві виплачена.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу, суд врахував, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що позивачу дохід, у вигляді індексації грошового забезпечення, не був нарахований та виплачений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з прийнятим рішенням, в частині задоволених вимог, ІНФОРМАЦІЯ_2 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції та заперечує право позивача на індексацію грошового забезпечення у спірний період із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.

При цьому, скаржник зауважує, що у 2015-2016 роках рівень доходів військовослужбовців був підвищений за рахунок збільшення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, премії (у відсотковому та абсолютному значенні) та щомісячної додаткової винагороди.

Також скаржник зазначає про те, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до Порядку №1078 та Закону № 1282- ХІІ, належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок індексації з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 зокрема з 01.01.2016 року та з 27.07.2021 року позивач виключений із списків особового складу та всіх видів забезпеченням.

Відповідно до архівних відомостей індексація грошового забезпечення за період 01.01.2016 по листопад 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась, у грудні 2018 року індексація виплачена у розмірі 71,08 грн., у листопаді 2019 року - 1713,64 грн. у грудні 2019 року 216,51 грн.

Адвокат Гаврилюка І.П. звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити позивачу за період проходження служби індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та положень Порядку № 1078.

У відповідь на вказану заяву листом від 01.11.2023 року №11/Є-280-272 відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення за вказаний період була виплачена ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, та підстави для перерахунку індексації відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій останній заперечує право позивача на виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, колегія суддів зазначає таке.

Стосовно позовних вимог, що охоплює період з 01.01.2016 по 28.02.2018, колегія суддів враховує, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 26.01.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №400/1118/21, де висловив свою правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

У цій справі Верховний Суд змінив постанову суду апеляційної інстанції та зобов`язав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.07.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Як відзначив Верховний Суд, аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Досліджуючи обставини, в якому місяці відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, суд касаційної інстанції звернувся до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено підвищені схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови, вона набрала чинності з 01.01.2008.

З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Наведена постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є місяцем обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Колегія суддів вважає, що наведене судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, адже подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

За таких умов, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із визначенням місяцем обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2008 року є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про задоволення позову у відповідній частині відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у справі №400/1118/21.

Відповідаючи на доводи скаржника стосовно того, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до дискреційних повноважень останнього, які суд перебирати на себе не може, колегія суддів зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Верховний Суд у своїй практиці вказував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справі № 200/7006/21, від 31 травня 2022 року у справі № 400/4491/20.

Отже, колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника про те, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до компетенції останнього, які суд перебирати на себе не може.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із визначенням місяцем обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи у наведеній вище частині позовних вимог не допустив, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для задоволення скарги та скасування судового рішення відсутні.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі за позовом адвоката Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 11.11.2024.