Справа № 729/1874/24
Суддя: Булига Н. О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 729/1874/24
2-а/729/21/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Булиги Н.О.

за участі секретаря Романченко С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Бобровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, третя особа на стороні відповідача інспектор 1 взводу 4 роти батальйону полку- 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Марчук Сергій Олександрович про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 3351935 від 27.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області Марчук С. О. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 3351935 від 27.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим що, 27 жовтня 2024 року інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальойону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Марчук Сергієм Олександровичем стосовно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3351935, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.9 б ПДР перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3, та відповідно до ч 1 ст 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 27.10.2024 о 10 год. 50 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 163 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo ХС90, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався зі швидкістю 95 км/год в зоні дії знаку 3.29, перевищивши встановлене обмеження швидкості на 23 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9 б ПДР. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam 008459.

Однак, позивач вважає дії інспектора поліції незаконними, а постанову винесену з порушенням приписів Закону. ОСОБА_1 зазначає, що фіксування правопорушення лазерним вимірювачем швидкості TruCam здійснювалося інспектором в непередбачений законодавством спосіб, а саме у динамічному режимі, тримаючи прилад в руках та рухаючись назустріч транспортному засобу, що прямо порушує передбачений ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» порядок розміщення та використання лазерного вимірювача швидкості, оскільки під час вимірювання швидкості ТЗ лазерний вимірювач швидкості TruCam не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції.

Також, зазначає, що на 163 км автодороги М-06 встановлено обмеження руху ТЗ зі швидкістю 70 км/год, ч.1 ст.122 КУПАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі TruCam встановлюється поріг допустимої швидкост руху, при цьому враховується похибка приладу +- 2 км/год. Отже, перевищення швидкості може бути зафіксовано 70+20+2 км/год, тобто фактично адміністративна відповідальність настала за перевищення швидкості на 3 км/год, що може бути похибкою внаслідок тримання в руках, коливання та вібрації приладу TruCam.

Позивач зауважує, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є необґрунтованим та недоведеним, а постанова серії ЕНА № 3351935 від 27.10.2024 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить позов задовольнити та визнати протиправною і скасувати таку постанову.

Ухвалою судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07.11.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

13.11.2024 року від представниці відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області Ярошенко О. М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до постанови інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , 27.10.2024, під час несення ним служби на автодорозі М-06 Київ-Чоп 163 км, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ІІ (серійний номер ТС 008459) було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу Volvo ХС90, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 95 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 20 км/год, чим порушив п. 12.9. б ПДР. Після чого йому було подано сигнал про зупинку транспортного засобу та, підійшовши до водія інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9. б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача у розмірі 340 гривень у справі про адміністративне правопорушення.

Водію було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчить його підпис в оспорюваній постанові та відео із портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського. Позивач мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, роз`яснено порядок її оскарження та строки сплати штрафу.

Представниця відповідача зазначає, що на підтвердження доказу перевищення позивачем швидкості руху транспортного засобу наявне відповідне фото та відеозапис. Також містяться об`єктивні дані щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу.

Під час розгляду справи поліцейським здійснено відеофіксацію на нагрудний портативний відеореєстратор MOTOROLA VB400 475515, 475026 в порядку ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» та наказу МВС № 1026 від 18.12.2018, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 11.01.2019 р. за № 28/32999 «Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», що дає можливість суду оцінити правомірність дій поліцейського, а відповідачу спростувати доводи позивача. Тому, такий доказ є належним та допустимим з точки зору КАС України.

Щодо принципу роботи лазерного вимірювача швидкості, то представниця відповідача зазначає, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +- 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, підтверджено експертним висновком виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/05/02-3560 від 24.12.2020 року. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Представниця відповідача зазначає, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ, яким було зафіксоване правопорушення, отримав сертифікат відповідності від 23.12.2020 № UA-TR/001 22 054-20. Також прилад отримав сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018 року.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань було затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером UA.TR.001.

Аналіз ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» дає підстави для висновку, що нею не передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу, фото і відеотехніка, з допомогою якої здійснюється така фіксація, обов`язково повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом.

Крім того, представниця звертає увагу, що у листі ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 щодо використання приладу TruCam зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, +- 1 % в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Таким чином, представниця відповідача вважає, що зазначені позивачем у позовній заяві підстави для скасування постанови не знаходять свого об`єктивного підтвердження у матеріалах справи і такі спрямовані на намагання позивача уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

18.11.2024 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що інспектор ОСОБА_2 не ознайомлював позивача та не надавав жодних доказів, які б підтверджували скоєне ним правопорушення. Постанова була складена поліцейським одноособово.

Вказує, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що технічний пристрій TruCam може триматися у руках під час здійснення виміру швидкості, проте такі твердження спростовуються вимогами ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», згідно якої пристрій TruCam при проведенні фіксації швидкості руху повинен бути стаціонарно вмонтованим.

На думку позивача є обґрунтованими сумніви щодо коректності результатів вимірювання, оскільки вимірюючи швидкість в ручному режимі можливий рух рукою, що надає збільшення швидкості руху транспортного засобу, а тому вібрація приладу TruCam при проведенні фіксації може дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку.

Позивач у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Представниця відповідача ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явилася. У надісланій заяві просила розглядати справу без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа на стороні відповідача інспектор Управління патрульної поліції Марчук С. О. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За приписами ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із доводами сторін, дослідивши усі надані докази по справі, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА № 3351935 від 27.10.2024, 27.10.2024 о 10 год. 50 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 163 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo ХС90, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 95 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості більш ніж на 20 км/год, чим порушив п. 12.9 б ПДР. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam 008459 (а.с.35).

Як видно із роздруківки із приладу TruCam серійний номер ТС008459, зафіксовано транспортний засіб автомобіль Volvo, д.н.з. НОМЕР_1 , швидкість руху транспортного засобу 95 км/год, ліміт швидкості 93 км/год.

Також, до відзиву відповідачем в якості доказу долучено відео, зафіксоване за допомогою TruCAM LTI 20/20 № ТС008459, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29947, чинного до 19.12.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam ІІ № ТС 008459 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, +- 1 % в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Правомірність використання приладу TruCam саме в ручному режимі підтверджується листом ДП «Укрметртестстандарт» № 22-38/42 від 03.09.2021, з якого вбачається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam ІІ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Можливість використання приладу TruCam 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості TruCam є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та листа ДП «Укрметртестстандарт» № 22-38/42 від 03.09.2021.

Згідно п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, слід зазначити, що всупереч тверджень позивача, норма ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» надає можливість, а не встановлює обов`язок поліцейського закріплювати (вмонтовувати/розміщувати) технічні прилади, що мають функції фото - і відеозйомки по периметру доріг чи на службових транспортних засобах.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

За приписами ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у тому числі передбачених частиною першою статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, належить до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції, мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме той орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КпАП України покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КпАП України, в даному випадку Департамент патрульної поліції.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а.

Відповідно до пунктів 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.10.2016 № 1114), Департамент патрульної поліції (далі - Департамент, ДПП) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатки із зображенням Державного Герба України, інші печатки та штампи.

Викладене свідчить, що у спірному випадку органом Національної поліції є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема, поліцейський Управління патрульної поліції у Житомирській області інспектор Управління патрульної поліції Марчук С. О. уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За привалами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Однак, позивачем Департамент патрульної поліції як суб`єкт владних повноважень до участі у розгляді цієї адміністративної справи у якості відповідача залучений не був, позивач не надавав згоди на заміну неналежного відповідача у процесі розгляду справи.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача. У цій справі належним відповідачем є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого прийнята оскаржувана постанова.

Таким чином суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову з підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову заявленого до неналежного відповідача, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 у справі № 303/3794/17, від 09.08.2019 у справі № 821/2089/17, від 09.10.2019 у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі № 819/940/18 та від 31.10.2019 у справі №826/17241/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст.ст. 72-79, 90, 242-246, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, третя особа на стороні відповідача інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Марчук Сергій Олександрович про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 3351935 від 27.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП м.Житомир вул.Покровська,96, індекс 10031;

Третя особа: ОСОБА_2 , місце служби АДРЕСА_2 ;

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига