Справа № 175/4097/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 175/4097/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 р. (суддя Білоусова О.М.) в адміністративній справі №175/4097/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 р. задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті та скасована постанова від 26.07.2023 серії АА №00012861 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і накладення адміністративного штрафу у розмірі 17000 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 р. стягнуто з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

У поданій апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що суд першої інстанції визначив до відшкодування розмір заявлених позивачем витрат, не перевіривши його на відповідність критеріям, визначеним частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, надані позивачем до заяви документи не підтверджують обсяг затраченого адвокатом часу щодо виконання кожної послуги, що ставить під сумнів обґрунтованість розміру витрат і його пропорційність до предмета спору.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи на те, що у даній справі договором про надання правової допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвоката, а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги і підтверджують сплату клієнтом на користь адвоката гонорару в сумі 12000,00 грн.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 21 жовтня 2024 р.

Здійснюючи перевірку оскарженого додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції «дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 12000 грн. були доведені відповідно до вимог ст.134, 139 КАС, як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості.».

Колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 175/4097/23, її розгляд здійснювався судом першої інстанції 15 квітня 2024 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю представників сторін, що підтверджується протоколом судового засідання № 2738521 (а.с.193-198) та відеозаписом судового засідання (а.с.199). В цей же день судом першої інстанції було ухвалено рішення по суті пред`явленого позову (а.с.200-202).

Про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат «на правничу допомогу адвоката» позивачем було заявлено безпосередньо у позовній заяві (а.с. 15, 16). До позовної заяви ним були додані договір про надання правничої допомоги від 03.08.2023, укладений із адвокатом Михайлишиним А.І., та акт прийому-передачі послуг від 15.08.2023 (а.с.21-24).

При ухваленні 15 квітня 2024 р. рішення по суті спору суд першої інстанції здійснив розподіл судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору. Питання відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були процесуальні підстави для ухвалення додаткового рішення з власної ініціативи або за заявою сторони.

Однак, заява про ухвалення додаткового рішення була подана сформована представником позивача в системі «Електронний суд» 29.04.2024, а зареєстрована в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області суді, як «одержано» - 15.05.2024 (а.с.204). До заяви були додані акти прийому-передачі наданих послуг, укладених між позивачем та адвокатом від 07.03.2024, від 15.04.2024, від 15.08.2023, від 12.10.2023, від 21.11.2023 (а.с.206-210).

Зважаючи на те, що представник позивача був присутнім у судовому засіданні 15 квітня 2024 р., і суд першої інстанції в цей же день постановив рішення по суті спору, додаткові докази на підтвердження розміру витрат мали бути подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто до 20 квітня 2024 р. включно.

Подача додаткових доказів поза межами цього строку має наслідком залишення заяви без розгляду, як це прямо передбачено частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, оскільки при подачі позовної заяви до суду позивачем було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а суд першої інстанції при ухваленні рішення це питання не вирішив, подана позивачем заява про ухвалення додаткового рішення мала бути розглянута судом першої інстанції виключно в обсязі первісно поданих документів, без врахування додаткових.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, у позовній заяві позивач просив стягнути за рахунок відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. (сума зазначена у мотивувальній частині позовної заяви).

Предметом договору від 03.08.2023 є надання адвокатом послуг з юридичного консультування та юридичного представництва (п.1.1 Договору). Загальна сума Договору (гонорар) складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені у Додатку 1 до цього Договору (п.3.1 Договору). Згідно Додатку 1 сторонами узгоджено наступні тарифи правничої допомоги: - зустріч та усна консультація Клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, проведення адвокатом юридичного аналізу змісту спірних правовідносин, змісту позовної заяви та опрацювання правничої позиції та захисту інтересів клієнта 1000 грн.; - визначення обсягу доказів та їх систематизація, а також підготовка адвокатом позовної заяви та направлення її до суду 3000 грн.; - підготовка та подання апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу 4500 грн.; - представництво інтересів Клієнта в суді 2000 грн. за одне судове засідання (а.с.24).

На підтвердження заявлених витрат до позовної заяви був доданий акт прийому передачі послуг від 15.08.2023, відповідно до якого 4000 грн. визначені та такі юридичні послуги: зустріч та усна консультація Клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, проведення адвокатом юридичного аналізу змісту спірних правовідносин, змісту позовної заяви та опрацювання правничої позиції та захисту інтересів клієнта 1000 грн.; визначення обсягу доказів та їх систематизація, а також підготовка адвокатом позовної заяви та направлення її до суду 3000 грн. (а.с.21).

Колегія суддів звертає увагу, що усі наведені вище дії (зустрічі, обговорення, консультації, опрацювання та інш.) відбулись з однією метою підготовки позовної заяви, тому останні не підлягають окремій оцінці та окремому відшкодуванню.

Визначаючи розмір судових витрат, який має бути стягнутий на користь позивача, колегія суддів зазначає, що договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт не містять розрахунку часу, витраченого адвокатом на складання позовної заяви та вартості однієї години його роботи, що унеможливлює здійснення судом відповідного розрахунку.

Відтак, колегією суддів співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, розумними, справедливими та такими, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, визнаються витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. за складання позовної заяви.

Враховуючи те, що додаткове рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, без дослідження змісту наданих позивачем доказів на підтвердження заявлених витрат, воно підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга відповідача, у зв`язку із цим, задовольняється апеляційним судом частково, оскільки позивач не може бути позбавлений права на розгляд питання про відшкодування судових витрат, заявлених ним при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 р. в адміністративній справі №175/4097/23 скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 13 листопада 2024 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник