Справа № 200/3463/24
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

18 листопада 2024 року Справа №200/3463/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №200/3463/24

УСТАНОВИЛА:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Україна, Львівська обл., місто Львів, вулиця Митрополита Андрія, будинок, 10 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 22.03.2024 № 13;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.03.2024 з урахуванням періодів до страхового стажу з 14.01.1985 по 11.06.1985, з 05.10.1995 по 22.02.1996, з 10.03.1996 по 16.08.1998, з 01.01.2009 по 31.10.2009.

08.11.2024 до Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №200/3463/24, де останній просить суд:

визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/3463/24 від 25.06.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, негайно виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/3463/24 від 25.06.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/3463/24 від 25.06.2024;

накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, поданої на підставі статті 382 КАС України. Розгляд заяви вирішено проводити у порядку письмового провадження (без повідомлення сторін). Витребувано у відповідача інформацію із документальним підтвердженням щодо виконання/не виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/3463/24.

Відповідачем, у встановлений строк, суду подано заперечення проти задоволення заяви про встановлення судового контролю, де зазначено таке.

Реалізуючі своє право на апеляційне оскарження рішення суду, передбачене ст.13 КАС України та керуючись ст.19, 95, 129 Конституції України, Головним управлінням подано 24.07.2024 за вих. № 1300-5903-7/132416 апеляційну скаргу на рішення від 25.06.2024 у справі № 200/3463/24, яка направлена до Першого апеляційного адміністративного суду згідно фіскального чеку Укрпошта 25.07.2024 № 367.

Згідно трек-номера вказаного на фіскальному чеку Укрпошта апеляційну скаргу Головного управління на рішення суду від 25.06.2024 вручено за довіреністю.

Головним управлінням 30.10.2024 надіслано клопотання до Першого апеляційного адміністративного суду з проханням повідомити про результат розгляду апеляційної скарги.

Листом від 05.11.2024 Перший апеляційний адміністративний суд повідомив, що апеляційна скарга до суду не надходила.

Згідно поштового сервісу Пошук поштових відправлень відправлення зі штриховим ідентифікатором 67 вручено за довіреністю на поштовому відділенні 49069.

Також у листі зазначено, що адреса тимчасового розміщення суду - вул. Левка Лук`яненка, б, 23, м. Дніпро, яка відноситься до відділення поштового зв`язку 49005 та рекомендовано звернутись до поштового відділення № 49069 Укрпошта для уточнення інформації ким саме отримано апеляційну скаргу Головного управління.

Головне управління листом від 14.11.2024 № 1300-5903-8/187789 звернулося до начальника Міського відділення № 49069 Укрпошта м, Дніпро з проханням надати інформацію ким отримано апеляційну скаргу управління на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 200/3463/24.

Відповідно до п. 2 ст. 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, виходячи з вищенаведеного, Головним управлінням у встановлені законом строки оскаржено рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 200/3463/24 та не несе відповідальності за дії поштового відділення № 49069 Укрпошта м. Дніпро, яке вручило рекомендоване поштове відправлення не за призначенням.

Вказане свідчить про відсутність у Головного управління наміру на ухилення чи створення перешкод від виконання рішення суду у цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується наступним.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2-4 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Відомості стосовно відкриття судом апеляційної інстанції провадження за апеляційною скаргою про оскарження рішення суду у справі №200/3463/24 відсутні.

Рішення суду набрало законної сили 25.07.2024.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Таким чином, приймаючи до уваги обставини справи, беручи до уваги подані сторонами докази, суд вважає, що заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Як наслідок, суд встановлює місячний строк з дня отримання повного тексту даної ухвали відповідачем для подання звіту про виконання судового рішення від 25.06.2024 у справі №200/3463/24.

Стосовно вимоги про накладення штрафу, суд зазначає, що ч. 2 ст. 382 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином вимога про накладення штрафу є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки накладення штрафу передбачено тільки за наслідками розгляду звіту.

Також не підлягає задоволенню вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, щодо невиконання рішення та зобов`язання відповідача негайно виконати судове рішення, оскільки за приписами ст. 382 КАС України такого способу застосування судового контролю не передбачено.

Керуючись статтями 248, 243, 256, 370, 382 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №200/3463/24 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3463/24 від 25.06.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 18.11.2024.

Суддя І.В. Буряк