Справа № 260/5152/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Ужгород№ 260/5152/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком до загального страхового стажу періоди трудової діяльності з 14.12.1989 по 29.05.1998 в Ужгородському заводі «Електродвигун», який перейменований у ВАТ «Завод «Електродвигун» згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.08.1986 р.; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального страхового стажу періоди трудової діяльності з 14.12.1989 по 29.05.1998 в Ужгородському заводі «Електродвигун», який перейменований у ВАТ «Завод «Електродвигун», згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.08.1986р., (графи з 4 по 10) з дати призначення пенсії за віком, з 13.02.2024 року та здійснити перерахунок, виплату пенсію з урахуванням проведених сум.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку йому було призначено пенсію за віком з 13 лютого 2024 року. В травні 2024 року йому стало відомо, що при призначенні пенсії відповідачем не було враховано період трудової діяльності з 14.12.1989 по 29.05.1998 на Ужгородському заводі «Електродвигун» з причин наявності виправлення в даті наказу про звільнення. Такі дії органу Пенсійного фонду України вважає протиправними, оскільки він не несе відповідальності за порушення 3-ми особами вимог ведення трудових книжок.

27 серпня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що при призначенні позивачу пенсії Головним управлінням дійсно не було враховано спірний трудовий стаж з огляду на наявні недоліки заповнення трудової книжки. При цьому позивача було повідомлено, що для зарахування таких періодів до страхового стажу слід подати уточнюючі довідки. Окрім того, з метою підтвердження такого періоду роботи Головним управлінням було скеровано запит до ПАТ Ужгородський завод «Електродвигун» щодо витребування довідки про стаж та заробітну плату, однак наразі відповідь не надійшла.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив, серед іншого, трудову книжку НОМЕР_1 від 26.08.1986.

За результатами розгляду такої заяви та долучених до неї документів ОСОБА_1 з 13 лютого 2024 року призначено пенсію за віком з урахування страхового стажу 31 рік 9 місяців 17 днів. Поряд з цим, як вбачається з матеріалів пенсійної справи №27, до страхового стажу ОСОБА_1 не було враховано період трудової діяльності на Ужгородському заводі «Електродвигун» з 14 грудня 1989 року по 29 травня 1998 року.

01 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату його пенсії з дня призначення з урахуванням періоду роботи на Ужгородському заводі «Електродвигун» з 14.12.1989 по 29.05.1998.

За результатами розгляду такої заяви листом ГУ ПФУ в Закарпатській області №3782-3440/Б-02/8-0700/24 від 30.07.2024 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням спірного стажу трудової діяльності було відмовлено з тих мотивів, що дата наказу про звільнення в трудовій книжці містить виправлення. При цьому повідомлено, що для зарахування таких періодів до страхового стажу слід подати уточнюючі довідки.

Не погоджуючись із зазначеними діями органу Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. (далі Порядок).

П. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

Свою відмову зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.12.1989 по 29.05.1998 відповідач аргументує наявністю виправлень в даті наказу про звільнення з роботи.

Оцінюючи правомірність такого рішення відповідача, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку НОМЕР_2 від 26.08.1986, в якій наявні відомості про роботу ОСОБА_1 , в тому числі, на Ужгородському заводі «Електродвигун» (в подальшому перейменований на ВАТ «Завод «Електродвигун»») з 14.12.1989 по 29.05.1998.

Так, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.

Жодних виправлень, всупереч твердженням відповідача, в даті наказу про звільнення судом в записі №10 не виявлено.

На думку суду, будь-яких недоліків заповнення трудової книжки в частині спірного періоду трудової діяльності, що б унеможливлював встановити дійсність такого та могли б слугувати підставою для не зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу особи, трудова книжка НОМЕР_2 від 26.08.1986 не містить.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даного періоду роботи відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене суд вважає, що період роботи ОСОБА_1 на Ужгородському заводі «Електродвигун» (в подальшому перейменований на ВАТ «Завод «Електродвигун»») з 14.12.1989 по 29.05.1998 підлягав зарахуванню до страхового стажу позивача при вирішенні питання призначення пенсії.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на можливість підтвердження вказаного періоду роботи виключно уточнюючою довідкою, оскільки згідно п. 3 Порядку для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, виключно за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

В спірних правовідносинах страховий стаж ОСОБА_1 з 14.12.1989 по 29.05.1998 підтверджується відомостями трудової книжки, а тому підлягає зарахуванню без необхідності подання уточнюючих довідок.

З огляду на те, що при зверненні за призначенням пенсії позивач подав всі необхідні документи для зарахування спірного періоду роботи до його страхового стажу, а не зарахування такого пояснюється виключно протиправними діями територіального органу Пенсійного фонду України, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту буде зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період трудової діяльності з дати призначення пенсії за віком, з 13.02.2024 року, у зв`язку з чим провести відповідний перерахунок.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності з 14.12.1989 по 29.05.1998 на Ужгородському заводі «Електродвигун», який перейменований у ВАТ «Завод «Електродвигун», згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 26.08.1986 р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 14.12.1989 по 29.05.1998 на Ужгородському заводі «Електродвигун», який перейменований у ВАТ «Завод «Електродвигун», згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 26.08.1986р. з дати призначення пенсії за віком, з 13.02.2024 року та здійснити перерахунок та виплату пенсію з урахуванням раніше проведених виплат.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін