Справа № 160/7004/24
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2024 рокуСправа №160/7004/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , щодо незвільнення позивача з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю дружини(чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини(чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи ІІ групи;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача від подальшого проходження військової служби на підставі п.7 г ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із наявним підтвердженим фактом здійснення ним догляду за вітчимом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом ІІ групи.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.07.2023 року та 15.11.2023 року ним було направлено рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням про звільнення його з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Однак, письмової відповіді на вищевказані рапорти ОСОБА_1 від Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) не надходило. Командир військової частини, не приймав рапорт ОСОБА_1 , поданий ним особисто.
Тому, було направлено адвокатський запит до командира військової частини НОМЕР_1 , з вимогою про звільнення ОСОБА_1 , із Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Однак, на даному адвокатському запиті, який був зареєстрований під вхідним номером №8244 від 13.08.2023 року, вбачається лише резолюція з зазначенням того, що суперечить вимогам ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Жодної іншої відповіді від ВЧ НОМЕР_1 , ні ОСОБА_1 , ні адвокату не надходило. ОСОБА_1 з моменту подачі рапорту постійно звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням надати відповідь на його рапорт, або на адвокатський запит, однак чув постійні відмовки. Навіть дану резолюцію на адвокатському запиті ОСОБА_1 дозволили лише сфотографувати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту « г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак, позивач стверджує, що відповідачем його рапорт не розглянуто та не звільнено від подальшого проходження військової служби на підставі п.7 г ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

У зв`язку із чим, 12.03.2024 року ОСОБА_1 повторно особисто звернувся до військової частини з рапортом про звільнення його з військової служби.

Оскільки рапорт командиром військової частини НОМЕР_1 не прийнято, позивач повторно направив рапорт поштою на юридичну адресу відповідача.

18.03.2024 позивач через свого представника звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалами суду позовну заяву залишено без руху та після усунення недоліків позову, прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки згідно витягу з наказу №365 від 30.04.2024 р. ОСОБА_1 виключений із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та вибув до нового місця служби.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи та надані докази, суд виходить з наступного.

Станом на момент звернення до суду, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №160/31233/23, яке набрало законної сили 07.03.2024, позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність останньої та зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Предметом розгляду спору по справі №160/31233/23 була бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 15.11.2023.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду у добровільному порядку, позивач 12.03.2024 року знову звернувся до відповідача з відповідним рапортом та 18.03.2024 року звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідач правом надання відзиву не скористався, але звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з посиланням на наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.04.2024 №365.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.04.2024 №365 вбачається, що з 30.04.2024 позивач виключений із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення, здав справи та посаду 30.04.2024 та вибув до нового місця служби.

Зазначений наказ прийнятий, в тому числі, на підставі рапорту ОСОБА_1 від 30.04.2024 р. №15490.

Предметом спору є бездіяльність відповідача щодо незвільнення позивача на підставі рапорту від 12.03.2024 року.

Однак, враховуючи, що після рапорту від 12.03.2024 позивачем 30.04.2024 подано інший рапорт, на підставі якого відносини позивача щодо проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (відповідача по справі) припинені шляхом вибуття до нового місця служби, предмет спору у справі відсутній.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 по справі №638/3792/20 сформував правовий висновок про наступне.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовані спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, підстави для закриття провадження у справі визначені ст.238 КАС України і серед них відсутня така підстава, як відсутність предмету спору.

З огляду на наведене у рішенні вище, у задоволенні позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 90, 72-78, 139, 238, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова