Справа № 440/6673/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р.Справа № 440/6673/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 25.09.2024 по справі № 440/6673/21

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі №440/6673/21, у якій вона просить у зв`язку з вибуттям сторони виконавчого провадження ОСОБА_2 замінити сторону її правонаступником ОСОБА_1 /а.с. 50-51/.

В обґрунтування вказаної заяви заявниця зазначила, що 27 лютого 2023 року за заявою стягувача старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Полтавський області Нікогосяном Г. М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №440/6673/21, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 12 січня 2022 року. 26 березня 2023 року стягувач помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 березня 2023 року серія НОМЕР_1 . Єдиним спадкоємцем стягувача є ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 жовтня 2023 року, спадкова справа №8/2023, зареєстровано в реєстрі за №891. Таким чином, відповідно до положень статті 379 КАС України наявні підстави для заміни вибулого стягувача на його правонаступника.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 заяву ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі №440/6673/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Заявник, ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 440/6673/21 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження, подану ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що передбачена статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" можливість отримання членами сім`ї померлого пенсіонера недоотриманих сум пенсії не стосується тих сум пенсії, щодо яких є таке, що набрало законної сили судове рішення про їх виплату, і не змінює передбачену законом процедуру виконання судового рішення, в т.ч. в частині можливості заміни сторони виконавчого провадження.

Інше розуміння правонаступництва у соціальних спорах унеможливить виконання судового рішення та нівелює конституційну засаду обов`язковості судового рішення.

Таким чином, на думку апелянта, приймаючи оскаржувану Ухвалу, суд першої інстанції:

неправильно визначив суть спірних правовідносин, здійснивши підміну понять і вказавши на необхідність використання Апелянтом такого способу захисту порушеного права як звернення до органів Пенсійного фонду в порядку, передбаченому ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової службой, та деяких інших осіб», тоді як суть спірних правовідносин - це необхідність виконання судового рішення, яке набрало законної сили;

нівелював основну засаду судочинства, передбачену п. 9 ст. 129 Конституції України і ст. 14 КАС України - обов`язковість судового рішення;

безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст. 1216, ст. 1218, ст. 1227 ЦК України, ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Внаслідок наведених порушень, допущених судом першої інстанції, порушено також право Апелянта на одержання спадщини у відповідній частині, а саме - коштів, що мали бути виплачені Стягувачеві на підставі судового рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зауважив, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в ухвалі суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління. Зазначив, що повністю підтримує позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/6673/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №440/6673/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії з 01 грудня 2019 року з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" №33/37-4/10394 від 27 квітня 2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" №33/37-4/10394 від 27 квітня 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року та виплатити пенсію з урахуванням проведених виплат; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось.

12 січня 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/6673/21, в якому зазначено: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) провести ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" №33/37-4/10394 від 27 квітня 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року та виплатити пенсію з урахуванням проведених виплат."

Стягувачем у вказаному виконавчому листі зазначений ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосяна Гагіка Меружановича від 27 лютого 2023 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа у справі №440/6673/21.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27 березня 2023 року /а.с. 52/.

Вважаючи, що відповідно до положень ст. 379 КАС України наявні підстави для заміни вибулого стягувача на його правонаступника, заявник звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених вимог про необхідність заміни сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених вимог на підставі наступного.

Як свідчать матеріали сапрви ОСОБА_1 звернулась із заявою про заміну сторони виконавчого провадження № ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 440/6673/21, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 12.01.2022, про зобов`язання боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" №33/37-4/10394 від 27 квітня 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року та виплатити пенсію з урахуванням проведених виплат.

Колегія суддів зазначає, що ключовим питанням у такій категорії справ є не тільки наявність підстав для правонаступництва у спірних відносинах та можливість заміни стягувача у виконавчому провадженні у зв`язку зі смертю позивача (стягувача) пенсіонера, а також і ефективність обрання заявником способу захисту права на виплату недоотриманих сум коштів, шляхом звернення до суду у порядку статей 52, 379 КАС України.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону №1404-VIII також передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 61 вказаного Закону суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до пункту 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно з пунктом 9 цього Порядку разом із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Зміст статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України /надалі - ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті /стаття 1218 ЦК України/.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 ЦК України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 15 грудня 2023 року у справі № 805/2628/18-а сформовано такі правові висновки:

"особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобовязання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям.

Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону № 1058-IV, а також у порядку Закону № 2262-ХІІ (для категорії пенсіонерів-військовослужбовців).

Вказані положення зазначених законів дають змогу дійти висновку, що виплата суми пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, за загальним правилом, здійснюється у позасудовому порядку (добровільно) органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

У разі відсутності членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в межах цього строку суми пенсій, призначених, зокрема, за Законом № 1058-IV, можуть входити до складу спадщини.

Сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але невиплачені.

...колегія суддів вважає за необхідне вказати, що тільки у змагальному судовому процесі, суд відповідної юрисдикції має можливість, зокрема, встановити, необхідні для вирішення спору щодо виплати неодоотриманої за життя суми пенсії, фактичні обставини, зокрема:

- поточну суму заборгованості органу пенсійного фонду, яка виникла, зокрема, у зв`язку з невиконанням рішення суду за життя пенсіонера, шляхом витребування у органу пенсійного фонду відповідної довідки із зазначенням конкретної суми, яка залишилася невиплаченою;

- статус позивача у справі щодо стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (член сім`ї/особа, що перебувала на утриманні померлого пенсіонера/спадкоємець);

- наявність інших осіб з аналогічним статусом, які також претендують/мають право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера;

- дату звернення позивача із заявою до пенсійного фонду про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера;

- подання позивачем всіх необхідних документів, передбачених Порядками № 22-1, № 3-1 (в залежності від положень, за якими призначалася пенсія особі, яка померла);

- процедури, за якої у особи виникло відповідне право (суд має встановити, в якому порядку особа звернулася за недоотриманою пенсією у зв`язку зі смертю пенсіонера - як член сім`ї, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті/особа, яка перебувала на його утриманні або як спадкоємець).

З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання, у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 420/244/20".

У постанові від 19 вересня 2024 року у справі № 500/620/20 Верховний Суд зазначив, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Таким чином, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника".

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у цій справі перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /а.с. 27-35/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №440/6673/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" №33/37-4/10394 від 27 квітня 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року та виплатити пенсію з урахуванням проведених виплат.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені у цій справі вимоги мають зобов`язальний характер та нерозривно пов`язані з особою позивача (стягувача) і не допускають правонаступництва, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що заміна сторони у виконавчому провадженні у цьому випадку не є належним способом захисту прав заявника.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16 травня 2023 року у справі №420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/16546/21, від 22 листопада 2023 року у справі №420/1966/19, від 29 листопада 2023 року у справі №420/18680/21 та від 19 вересня 2024 року у справі № 500/620/20.

Разом з тим, пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до частини другої статті 39 цього Закону виконавець в день настання відповідної обставини, зокрема, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 39 вказаного Закону, або в день, коли йому стало відомо про таку обставину, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Таким чином, виконавче провадження щодо виконання судового рішення про перерахунок пенсії, яке відкрито за виконавчим листом, виданим 12 січня 2022 року, повинно бути закінченим відповідно до положень статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 листопада 2023 року у справі №420/244/20.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі №440/6673/21 задоволенню не підлягає.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення заяви про заміну сторони виконавчого провадження без задоволення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 по справі № 440/6673/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 13.11.2024 року