Справа № 140/7978/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/7978/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, з 11 червня 2024 року; зобов`язання здійснити з 11 червня 2024 року призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно з Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ). Досягнувши 60-річного віку, 11 червня 2024 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки. Проте відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком, оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону №1058-ІV та статті 13 Закону №1788-ХІІ.

З такими діями позивач не погоджується та зауважив, що йому була призначена пенсія відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше. За вказаних обставин має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV. На переконання позивача, при розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки (2021-2023 роки), що передують року призначення нового виду пенсії, як це передбачено абзацом четвертим частини другої статті 40 Закону №1058-IV.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву (а.с.25-26) відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до норм Закону №1058-IV. Відповідачем, у відповідь на звернення позивача щодо переведення на пенсію за віком, у зв`язку з досягненням 60-річного віку, листом від 15 липня 2024 року №0300-0202-8/40797, було надано роз`яснення, що оскільки останньому було достроково призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону №1058-IV, то для призначення пенсії аналогічного виду немає підстав. Зауважив, що положення статті 40 Закону №1058-IV застосовуються саме при призначенні пенсії. Однак, оскільки повторне призначення пенсії за віком згідно із Законом №1058-ІV діючим законодавством не передбачено, то відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) України, з якої сплачені внески за 2021-2023 роки.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року провадження у цій справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав в адміністративній справі у справі №300/5450/23; провадження у справі поновлено ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 12 червня 2002 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону №1788-XII, що підтверджується протоколом від 25 червня 2002 року та розрахунком стажу (а.с.15).

Не є спірною та обставина, що 11 червня 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 15 липня 2024 року №0300-0202-8/40797 повідомило позивача, що з 12 червня 2002 року він одержує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до норм Закону №1058-ІV. При цьому розмір пенсії обчислено з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці". Оскільки ОСОБА_1 достроково призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону №1058-ІV, тому для призначення пенсії аналогічного виду немає підстав (а.с.17).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

У справі, яка розглядається, ключовим є питання про наявність у позивача, якому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, права на призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-ІV після досягнення пенсійного віку.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом №1788-XII та Законом №1058-IV.

За приписами статті 2 Закону №1788-XII (станом на 17 січня 2002 року) за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За змістом статті 12 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за віком, поряд з іншим, мали чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, для працівників, які працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, особливістю пенсії за віком на пільгових умовах є зменшення пенсійного віку, необхідного для її призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Таким чином, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (в первинній редакції) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (36-2003-п), та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12).

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Таким чином, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV, на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17 та від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17.

Водночас, на думку позивача, при зверненні із заявою до відповідача після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, він набув право на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням звернувся вперше.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від попередніх висновків (викладених у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №336/7438/16-а, від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17 та інших) та сформувала такі:

1) статтею 13 Закону №1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону №1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV після досягнення ними пенсійного віку.

Застосовуючи такі висновки касаційного суду до обставин цієї справи, суд зазначає, що заява ОСОБА_1 від 11 червня 2024 року, подана до територіального органу Пенсійного фонду України, стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була йому призначена, тому така пенсія не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Помилковим також є посилання позивача на необхідність застосування під час розгляду цієї справи висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі №528/196/17 з огляду на таке.

Так у справі №528/196/17 спірні правовідносини виникли щодо реалізації позивачем, який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, права на перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Натомість у справі, що розглядається позивач, який отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену з урахуванням положень Закону №1788-XII, просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV.

Зазначене виключає можливість застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі №528/196/17, до справи, що розглядається, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними, а судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин справи, що в свою чергу не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та відповідну правову позицію у справі, що розглядається.

Відтак, оскільки в розглядуваному випадку має місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, суд наголошує на тому, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1788-XII на пенсію за віком відповідно до Закону№1058-ІV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк