Справа № 420/12620/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12620/24

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

повний текст судового рішення

складено 30.08.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 про закриття провадження у справі №420/12620/24

У С Т А Н О В И В :

23.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2023 у відповідності до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року 2684 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах згідно рішень Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з (зі змінами від 13.02.2023), для здійснення обчислення та перерахунку пенсії;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії станом на 01.03.2023 у відповідності до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року 2684 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах згідно рішень Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з (зі змінами від 13.02.2023), для здійснення обчислення та перерахунку пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що він має право на перерахунок пенсії, а тому уповноважений орган зобов`язаний виготовити та направити до органу Пенсійного фонду відповідну довідку про розмір грошового забезпечення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 закрито провадження у справі №420/12620/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи таке судове рішення окружний адміністративний суд, з посиланням на приписи п.4 ч.1 ст.238 КАС України, вказав про наявність рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №420/3767/24, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 по справі №420/12620/24 ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначаючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати спірний судовий акт.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що до його позовної заяви було додано нові документи, які підтверджують заявлені позовні вимоги, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №380/19324/23 від 23.05.2024. Також, на думку скаржника, окружним адміністративним судом не враховано висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №592/5164/16-а, постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2019 у справі №643/12234/16-а, від 30.05.2019 у справі №753/18107/16-а, від 05.03.2020 у справі №639/9285/16-а, від 22.06.2023 у справі №420/26813/21, від 14.11.2023 у справі №380/2246/22.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №420/3767/24 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовлено.

Означений судовий акт набрав законної сили.

Предметом спору в справі №420/3767/24 було питання щодо наявності підстав для виготовлення ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії станом на 01.03.2023 у відповідності до ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах згідно рішень Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.04.2023.

За наслідком співставлення учасників справ, предметів та підстав позовів, колегією суддів установлено, що повторно ініційований ОСОБА_1 у даній справі спір є тотожним спору стосовно якого наявне рішення суду у справі №420/3767/24, що набрало законної сили.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Умовами за наявності яких можливе застосування вищевказаної підстави для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження у справі); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за відсутності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть повторно заявляти в суді аналогічні позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у даному випадку можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає ініціюванню заінтересованій особі у звертатися до суду з позовом за захистом прав свобод та охоронюваних законом інтересів.

Предмет позову - це частина позову, яка містить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Вказана вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких випливає право вимоги позивача, якими позивач їх обґрунтовує.

Таким чином, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю ідентичні за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що спори у справі №420/3767/24 та справі №420/12620/24 є абсолютно тотожними, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду стосовно необхідності застосування у даному випадку, передбачених п.4 ч.1 ст.238 КАС України, наслідків.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що до його позовної заяви було додано нові документи, які підтверджують заявлені позовні вимоги, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №380/19324/23 від 23.05.2024, з огляду на таке.

Відповідно до п.п.21, 22 ч.1 ст.4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови у зразковій справі №380/19324/23 після розгляду Одеським окружним адміністративним судом справи №420/3767/24 жодним чином не спростовує висновку суду першої інстанції стосовно тотожності спорів.

Апеляційний адміністративний суд вказує, що постанова Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №380/19324/23 від 23.05.2024 не є доказом у справі, адже такий судовий акт не встановлює наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги ОСОБА_1 , та/або інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Велика Палата Верховного Суду формує єдину правозастосовну практику, яку суди нижчих інстанцій враховують під час розгляду типових справ.

Не є юридично спроможними також доводи скаржника про те, що окружним адміністративним судом не враховано висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №592/5164/16-а, постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2019 у справі №643/12234/16-а, від 30.05.2019 у справі №753/18107/16-а, від 05.03.2020 у справі №639/9285/16-а, від 22.06.2023 у справі №420/26813/21, від 14.11.2023 у справі №380/2246/22, адже викладені у таких судових актах правові висновки суду касаційної інстанції не стосуються застосування приписів п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що акцентуючи увагу на вищенаведених судових рішеннях суду касаційної інстанції ОСОБА_2 фактично заявляє про не згоду із висновками Одеського окружного адміністративного суду, які викладено в рішенні від 22.04.2024 у справі №420/3767/24 , що набрало законної сили.

Означене, на переконання колегії суддів, не може слугувати підставою для ініціювання нового спору.

Установлені в межах даного апеляційного розгляду фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного питання.

Отже, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.238, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 про закриття провадження у справі №420/12620/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький