Справа № 120/7857/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 листопада 2024 р. Справа № 120/7857/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у відмові здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 20.06.2005 по 10.01.2006 в Філіалі Філевський автобусно-тролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»»; з 24.01.2006 по 24.07.2006; з 26.07.2006 по 04.07.2007; з 24.07.2007 по 15.05.2008; з 02.06.2008 по 27.06.2009; з 29.06.2009 по 28.06.2010; з 26.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 26.05.2012 в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс»; а також, з урахуванням заробітної плати, отриманої за ці періоди, згідно довідок: №72 від 30.08.2021 за період роботи з 20.06.2005 по 10.01.2006, виданою Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс», Філіал Центральний; та №2930/99-10-04 від 24.08.2021 за 2006 2010 роки та №2931/99-10-04 від 24.08.2021 за 2011 2012 роки (по 26.05.2012), виданими архівом Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс».

Ухвалою суду від 20.06.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України.

08.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав відзив на позов, де відзначив, що позивачу з 15.02.2021 року призначено пенсію за віком як учаснику бойових дій згідно статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії стаж позивача становив 28 років 06 місяців 02 дні, при цьому до стажу не було враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.10.1986: з 20.06.2005 по 10.01.2006 в Філіалі Філевський автобусно тролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»», з 24.01.2006 по 24.07.2006, з 26.07.2006 по 04.07.2007, з 24.07.2007 по 15.05.2008, з 02.06.2008 по 27.06.2009, з 29.06.2009 по 28.06.2010, з 26.07.2010 по 27.06.2011 та з 07.07.2011 по 26.05.2012 в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс»».

У березні 2024 представник позивача звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії.

Листом Головного управління від 16.04.2024 за №5655-4317/А-02/8-0200/24 йому відмовлено у здійсненні такого перерахунку. Відповідач вказує, що зарахування до страхового стажу періодів роботи та заробітної плати на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. Однак, позивач не був зареєстрований в системі обов`язкового пенсійного страхування.

Поряд з тим, звертає увагу суду на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.

29.04.2021 року ОСОБА_1 , відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно ст.115 Закону №1058 та надав всі необхідні документи, в тому числі, трудову книжку НОМЕР_2 .

З 15.02.2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком як учаснику бойових дій згідно статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії стаж позивача становив 28 років 06 місяців 02 дні.

При цьому до стажу не було враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.10.1986:

- з 20.06.2005 по 10.01.2006 в Філіалі Філевський автобуснотролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»»;

- з 24.01.2006 по 24.07.2006, з 26.07.2006 по 04.07.2007, з 24.07.2007 по 15.05.2008, з 02.06.2008 по 27.06.2009, з 29.06.2009 по 28.06.2010, з 26.07.2010 по 27.06.2011 та з 07.07.2011 по 26.05.2012 в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс»».

22.03.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням стажу, який не було враховано згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 в ОСОБА_2 автобуснотролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»» та в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс»» та заробітної плати отриманої за ці періоди.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.04.2024 за №5655-4317/А-02/8-0200/24 позивачу відмовлено у здійсненні такого перерахунку. Відповідач вказує, що зарахування до страхового стажу періодів роботи та заробітної плати на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. Однак, позивач не був зареєстрований в системі обов`язкового пенсійного страхування.

Поряд з тим, звертає увагу суду на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсії мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

В силу положень статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час, пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що відповідні Управління пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.10.1986 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

- з 20.06.2005 по 10.01.2006 в Філіалі Філевський автобуснотролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»»;

- з 24.01.2006 по 24.07.2006, з 26.07.2006 по 04.07.2007, з 24.07.2007 по 15.05.2008, з 02.06.2008 по 27.06.2009, з 29.06.2009 по 28.06.2010, з 26.07.2010 по 27.06.2011 та з 07.07.2011 по 26.05.2012 в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс»».

Жодних зауважень до даних періодів роботи позивача, зазначених у трудовій книжці, у пенсійного органу не було.

Як зазначено відповідачем у листі від 16.04.2024 за №5655-4317/А-02/8-0200/24, на запит Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.04.2021 надійшов лист з Державної установи-Головного Управління Пенсійного фонду Російської Федерації №2 по м. Москві і Московській області 31.08.2021 за вх. №2431/10 та довідка в якій зазначено, що позивач не зареєстрований в системі обов`язкового пенсійного страхування.

Положеннями статті 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Відповідно до частини 10 статті 20 Закону №1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина 12 статті 20 Закону №1058-IV).

Суд звертає увагу, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Аналогічного висновку дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах № 560/12544/22 від 10 травня 2023 року, № 120/9449/23 від 19.02.2024.

Крім того, чинними на час виникнення спірних правовідносин міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці.

Згідно зі статтею 2 федерального закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації", страховий стаж - враховувана при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду російської федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Водночас, ухвалою конституційного суду рф від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 федерального закону "Про трудові пенсії в російській федерації" таким, що не відповідає конституції російської федерації в частині положення, при якому несплата або неповна сплата страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності дозволяє не включати такі періоди до страхового стажу особи, що враховується при визначенні права на трудову пенсію.

Внаслідок відсутності у відповідача офіційної інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за період роботи на вказаному товаристві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, доводи про відсутність відомостей щодо сплати страхових внесків, є протиправними, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Аналогічного висновку дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах № 560/15298/23 від 14.03.2024, № № 560/18963/23 від 29.04.2024.

Слід зазначити, що довідками про заробітну плату для обчислення пенсії: №72 від 30.08.2021 за період роботи з 20.06.2005 по 10.01.2006, виданою Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс», Філіал Центральний; та №2930/99-10-04 від 24.08.2021 за 2006 2010 роки та №2931/99-10-04 від 24.08.2021 за 2011 2012 роки (по 26.05.2012), виданими архівом Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» підтверджена інформація про те, що зі всіх врахованих в довідку сум заробітної плати проведено відрахування до Пенсійного фонду російської федерації по встановленим тарифам. Також, в довідках зазначено, що види оплати праці, на які не нараховувались страхові внески, в суми зарплати не включено.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в Російській Федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Щодо посилань відповідача на припинення з 01.01.2023 року участі у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд вказує наступне.

На переконання суду такі доводи пенсійного органу є неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча і Російська Федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати отриманої у Російській Федерації.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.06.2005 по 10.01.2006 в Філіалі Філевський автобусно-тролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»»; та з 24.01.2006 по 24.07.2006; з 26.07.2006 по 04.07.2007; з 24.07.2007 по 15.05.2008; з 02.06.2008 по 27.06.2009; з 29.06.2009 по 28.06.2010; з 26.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 26.05.2012 в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс», а також щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії позивача з врахуванням довідок №72 від 30.08.2021, виданої Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс», Філіал Центральний; та №2930/99-10-04 від 24.08.2021 та №2931/99-10-04 від 24.08.2021, виданими архівом Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс», є протиправними.

Як наслідок, відповідача належить зобов`язати здійснити з 22.03.2024 року (дата звернення із заявою, у порядку статті 45 Закону №1058-IV) перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням довідок №72 від 30.08.2021, №2930/99-10-04 від 24.08.2021 та №2931/99-10-04 від 24.08.2021, про заробітну плату, та зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи на території Російської Федерації з 20.06.2005 по 10.01.2006 в Філіалі Філевський автобусно-тролейбусного парку «ГУП «Мосгортранс»»; та з 24.01.2006 по 24.07.2006; з 26.07.2006 по 04.07.2007; з 24.07.2007 по 15.05.2008; з 02.06.2008 по 27.06.2009; з 29.06.2009 по 28.06.2010; з 26.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 26.05.2012 в 4-му тролейбусному парку ім. Щепетильникова, філіалі «ГУП «Мосгортранс».

Тому враховуючи, що суд вирішив зобов`язати здійснити з 22.03.2024 року перерахунок пенсії позивача, а не з дати її призначення, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на території Російської Федерації з 20.06.2005 по 10.01.2006, з 24.01.2006 по 24.07.2006; з 26.07.2006 по 04.07.2007; з 24.07.2007 по 15.05.2008; з 02.06.2008 по 27.06.2009; з 29.06.2009 по 28.06.2010; з 26.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 26.05.2012.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок №72 від 30.08.2021, №2930/99-10-04 від 24.08.2021 та №2931/99-10-04 від 24.08.2021 про заробітну плату.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 22.03.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату №72 від 30.08.2021, №2930/99-10-04 від 24.08.2021 та №2931/99-10-04 від 24.08.2021, та зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації з 20.06.2005 по 10.01.2006; та з 24.01.2006 по 24.07.2006; з 26.07.2006 по 04.07.2007; з 24.07.2007 по 15.05.2008; з 02.06.2008 по 27.06.2009; з 29.06.2009 по 28.06.2010; з 26.07.2010 по 27.06.2011; з 07.07.2011 по 26.05.2012.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна