Справа № 280/7786/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 листопада 2024 року Справа № 280/7786/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Запорізькій області у відмові ОСОБА_1 перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Запорізькій області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з урахування перерахованого стажу служби в поліції, який становить 23 роки 03 місяці 17 днів, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Запорізькій області виплатити на користь ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 01.04.2021 по 07.10.2021;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Запорізькій області включити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останні 24 місяці на ім`я ОСОБА_1 , для нарахування розміру пенсії та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Запорізькій області у відмові ОСОБА_1 скласти та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Запорізькій області скласти та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 , враховуючи всі складові розміру грошового забезпечення;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що Вона є пенсіонером МВС України. Згідно витягу з наказу № 176о/с гр. ОСОБА_1 було звільнено на підстав п. 7 ч. І ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). У серпні - вересні місяці 2021 року, Позивачем, під час ознайомлення з матеріалами пенсійної справи, яка містила довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), позивач виявила, що їй не встановлена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15 % від посадового окладу не виплачувалася. Окрім цього, під час написання рапорту про звільнення, Позивачка зазначила про необхідність зарахування пільгового стажу за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця. Згідно наказу № 176 о/с від 01.04.2021 про звільнення ОСОБА_1 , було розраховано, що стаж служби в поліції складає 18 років 03 місяці 28 днів, при цьому вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 11 місяців 19 днів. Однак, вислуга років на пільгових умовах до стажу служби та при розрахунку грошового забезпечення включена не була. Також, при звільненні, з Позивачем не було проведено розрахунок в повному обсязі, а саме: одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 02.04.2021 по 07.10.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/12664/21 від 28.12.2022, у задоволенні позов ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області, про встановлення надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15 % від посадового окладу - відмовлено. Однак, Постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 280/12664/21, рішення суду першої інстанції було скасовано, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у адміністративній справі № 280/12664/21 - скасовано.

Прийнято нове рішення: Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити и виплат надбавок - задовольнити. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу з 07.11.2015 по 01.04.2021. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити виплати ОСОБА_1 надбавок за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу з 07.11.2015 по 01.04. 2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/5078/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області, про не зарахування вислуги років на пільгових умовах до загального стажу в поліції ОСОБА_1 у розмірі 04 роки 11 місяців 19 днів та зобов`язання Головне управління Національної поліції у Запорізькій області здійснити зарахування вислуги років на пільгових умовах до загального стажу в поліції ОСОБА_1 у розмірі 04 роки 11 місяців 19 днів - позовні вимоги задоволено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення залишено без змін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/4777/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області, про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо затримки остаточного розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2021 по 07.10.2021 - задоволено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення залишено без змін.

Вказані рішення Відповідачем були виконані. Однак їх винесення має юридичні наслідки. Таким чином Позивач звернулась до ГУНП в Запорізькій області із заявою, про внесення змін та складання нової довідки останньої із зазначенням надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15 % від посадового окладу, як одного із видів грошового забезпечення пенсіонера поліції, зарахувати вислуги років на пільгових умовах до загального стажу в поліції у розмірі 04 роки 11 місяців 19 днів, та здійснити відповідний перерахунок основного розміру грошового забезпечення при призначенні пенсії.

Листом ГУНП в Запорізькій області № 97/29/01-2023 від 26.10.2023 Відповідач повідомив, що вніс зміни до Наказу про звільнення із врахуванням пільгового стажу на підставі рішення суду. При цьому зміни до довідки про розмір грошового забезпечення при призначенні пенсії внесені не були. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.) А саме не було зазначено : новий розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, яка обраховується у зв`язку із розміром стажу служби в поліції; не було обраховано недоотриману частину одноразової грошової допомоги при звільненні, яку необхідно перерахувати у зв`язку зі зміною стажу служби в поліції; не було включено новий (обрахований згідно із зміною стажу служби в поліції) розмір одноразової допомоги до нової довідки про розмір грошового забезпечення за останні 24 місяці служби, як однієї зі складових для призначення пенсії.

Листом ГУНП в Запорізькій області № 82-М/01/29-2023 від 27.10.2023 Відповідач повідомив, що відмовлено Позивачу внести зміни до довідки про розмір грошового забезпечення при призначенні пенсії, з урахуванням рішень суду.

Окрім цього, починаючи з 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року у Позивачки виникло право на отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2018 № 45 (далі Порядок № 45), з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, який визначається шляхом застосування п. 4 Постанови № 704 в первинній редакції, у зв`язку із збільшенням суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який враховується при визначені розміру посадового окладу та інших складових грошового забезпечення.

Листом № М-101/05/12-2024 від 06.06.2024 Відповідачем відмовлено у всіх заявлених вимогах Позивачу. Позивач вважає дії Відповідача протиправними. тому, змушена звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/7786/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 21.08.2024 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Відповідачем 04 вересня 2024 року за вх. № 40969 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти заявлених позовних вимог, наголошуючи, що відповідачем надано відповідь в рамках чинного законодавства. Оскаржувана бездіяльність позивачем необґрунтована, порушень з боку відповідача не існує, дії відповідають вимогам чинного законодавства. Посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 30.08.2024 подано до суду пояснення щодо позову, в якому викладені заперечення проти заявлених позовних вимог. Які обґрунтовано тим, що нормативно-правовими актами, якими визначається розмір грошового забезпечення, його складові, умови та порядок його виплати, є постанова № 988 та Порядок № 260, підстави для видачі довідок про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з 01.02.2022 та 01.02.2023 з підстав, з яких заявлено позов (зміна розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року),- відсутні. Також вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом та безпідставне поновлення такого строку судом першої інстанції.

Станом на час розгляду справи відповіді на відзив та заперечення до суду не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 30.05.1996 та копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, що додані до матеріалів справи.

За наказом № 176о/с від 01.04.2021 гр. ОСОБА_1 було звільнено на підстав п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262).

У серпні - вересні місяці 2021 року, Позивачем, під час ознайомлення з матеріалами пенсійної справи, яка містила довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), позивач виявила, що їй не встановлена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15% від посадового окладу не виплачувалася. Окрім цього, під час написання рапорту про звільнення, Позивачка зазначила про необхідність зарахування пільгового стажу за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця. Згідно наказу № 176 о/с від 01.04.2021 про звільнення ОСОБА_1 , було розраховано, що стаж служби в поліції складає 18 років 03 місяці 28 днів, при цьому вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 11 місяців 19 днів. Однак, вислуга років на пільгових умовах до стажу служби та при розрахунку грошового забезпечення включена не була. Також, при звільненні, з Позивачем не було проведено розрахунок в повному обсязі, а саме: одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 02.04.2021 по 07.10.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/12664/21 від 28.12.2022, у задоволенні позов ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області, про встановлення надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15 % від посадового окладу - відмовлено. Однак, Постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 280/12664/21, рішення суду першої інстанції було скасовано, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у адміністративній справі № 280/12664/21 - скасовано.

Прийнято нове рішення: Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити и виплат надбавок - задовольнити. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу з 07.11.2015 по 01.04.2021. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити виплати ОСОБА_1 надбавок за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу з 07.11.2015 по 01.04. 2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/5078/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області, про не зарахування вислуги років на пільгових умовах до загального стажу в поліції ОСОБА_1 у розмірі 04 роки 11 місяців 19 днів та зобов`язання Головне управління Національної поліції у Запорізькій області здійснити зарахування вислуги років на пільгових умовах до загального стажу в поліції ОСОБА_1 у розмірі 04 роки 11 місяців 19 днів - позовні вимоги задоволено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення залишено без змін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/4777/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області, про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо затримки остаточного розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2021 по 07.10.2021 - задоволено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення залишено без змін.

Вказані рішення Відповідачем були виконані. Однак їх винесення має юридичні наслідки. Таким чином Позивач звернулась до ГУНП в Запорізькій області із заявою, про внесення змін та складання нової довідки останньої із зазначенням надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15 % від посадового окладу, як одного із видів грошового забезпечення пенсіонера поліції, зарахувати вислуги років на пільгових умовах до загального стажу в поліції у розмірі 04 роки 11 місяців 19 днів, та здійснити відповідний перерахунок основного розміру грошового забезпечення при призначенні пенсії.

Листом ГУНП в Запорізькій області № 97/29/01-2023 від 26.10.2023 Відповідач повідомив, що вніс зміни до Наказу про звільнення із врахуванням пільгового стажу на підставі рішення суду. При цьому зміни до довідки про розмір грошового забезпечення при призначенні пенсії внесені не були.

Листом ГУНП в Запорізькій області № 82-М/01/29-2023 від 27.10.2023 Відповідач повідомив, що відмовлено Позивачу внести зміни до довідки про розмір грошового забезпечення при призначенні пенсії, з урахуванням рішень суду.

Окрім цього, починаючи з 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року у Позивачки вважаючи, що у неї виникло право на отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2018 № 45 (далі Порядок № 45), з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, який визначається шляхом застосування п. 4 Постанови № 704 в первинній редакції, у зв`язку із збільшенням суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який враховується при визначені розміру посадового окладу та інших складових грошового забезпечення, звернулась до відповідача із заявою.

Листом від 06.06.2024 за № М-101/05/12-2024 відповідач повідомив позивача, про те, що « За результатами розгляду справи № 280/9681/23 Ваші вимоги щодо виготовлення та направлення на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновленого грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати,підвищення) та пресії, які Ви отримували за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням зі служби, із зазначенням у них надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу та стажу служби в поліції у розмірі 23 роки 03 місяці 17 днів задоволено в повному обсязі.

Щодо складання та надання довідки про грошове забезпечення станом на 01 січня 2022 року для перерахунку пенсії, повідомляємо, що статтею 63 Закону та Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 (надалі - Порядок) пенсії, призначені за цим Законом, підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Одночасно інформуємо, що пунктом 2 Порядку передбачено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення віл Мінсоцполітики повідомляє своїм Головним управлінням про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку та надає відповідну інформацію Національній поліції.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки та подають їх органам, які уповноважені рішенням керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Пунктом 3 Порядку, зазначено що довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено ЦИМ Порядком.

Довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсій готуються в одному екземплярі та подаються до органів Пенсійного фонду України.

Наразі до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області інформація з Пенсійного фонду України щодо підготовки довідок про розмір грошового забезпечення та перерахунку пенсій пенсіонерам з числа поліцейських не надходила.

Інформуємо, що після призначення Вам пенсії, Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення щодо перерахунку пенсій поліцейським, зокрема рішення щодо зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Звертаємо Вашу увагу, що перерахунок з використанням довідок про розмір грошового забезпечення відбувається без особистого звернення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Підготовка та надсилання територіальними органами Пенсійного фонду України списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, залишається однією з умов для підготовки відповідних довідок уповноваженим органом. Тобто, довідка є невід`ємною складовою визначеного Порядку і оформлення її без прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення та дотримання визначеного Порядку с порушенням статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що. передбачені Конституцією та законами України.

Інформуємо, що грошове забезпечення поліцейських постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не передбачено. Основним нормативно-правовим актом, який регламентує умови грошового забезпечення поліцейських, є постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

З огляду на зазначене, законних підстав для складання довідки станом на 01 січня 2022 року та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для перерахунку пенсії немає.»

Не погоджуючись з такими діями, щодо не задоволення її вимог, вважаючи такі дії протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Національну поліцію» регулюється пенсійне забезпечення поліцейських. Тому, відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з приписами статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В термін, визначений пунктом 8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерство внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 (далі - Порядок № 260).

Судом встановлено з матеріалів справи, а позивачем зазначено в своїй позовній заяві, що відповідачем відмовлено їй перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції, а в подальшому й виплатити їй одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції, який становить 23 роки 03 місяці 17 днів з урахуванням виплачених сум.

Так, позивач в позовній заяві посилається на листи відповідача № 97/29/01-2023 від 26.10.2023 та 08-М/01/20-2023 від 27.10.2023, якими заявлені її вимоги не задоволені. Тому суд з огляду на наявність таких тверджень та посилань позивача, а також відсутність долучених до позовної заяви листів, у якості письмових доказів, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 цієї правової норми, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть уважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Суд зазначає, що позивач дізналась про порушення її права, щодо відмови відповідачем перерахувати їй розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції, а в подальшому й виплатити їй одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції, який становить 23 роки 03 місяці 17 днів з урахуванням виплачених сум з листів листи відповідача № 97/29/01-2023 від 26.10.2023 та 08-М/01/20-2023 від 27.10.2023 Отже, саме з цього часу, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Окрім того, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії: «для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Відтак, з моменту отримання позивачем відповідних листів відповідача № 97/29/01-2023 від 26.10.2023 та 08-М/01/20-2023 від 27.10.2023 про відмову вчинити певні дії, сплив шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, так як ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду лише 20 серпня 2024.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції у Запорізькій області у відмові ОСОБА_1 перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Запорізькій області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з урахування перерахованого стажу служби в поліції, який становить 23 роки 03 місяці 17 днів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Національної поліції у Запорізькій області виплатити на користь ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 01.04.2021 по 07.10.2021, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 статті 45 КАС України визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Позивачем заявлена позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити на її користь розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 01.04.2021 по 07.10.2021.

Однак, судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 280/4777/22 (постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі № 280/4777/22 рішення ЗОАС від 20.10.2022 без змін, на яке в свою чергу й посилається сама позивач, «Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо затримки остаточного розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2021 по 07.10.2021».

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що правову оцінку спірним правовідносинам щодо виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 01.04.2021 по 07.10.2021 вже надано судами першої та апеляційної інстанції у рамках адміністративної справи № 280/4777/22.

Таким чином, у відповідності з вимогами частини 4 статі 78 КАС України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, частиною 1 статті 370 КАС України визначено, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції у Запорізькій області виплатити на користь ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 01.04.2021 по 07.10.2021.

Щодо позовної вимоги, про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Запорізькій області включити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останні 24 місяці на ім`я ОСОБА_1 , для нарахування розміру пенсії та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області суд зазначає наступне .

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11.11.2015, затверджено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 4 - 10 розділу II Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядку № 260) установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції; надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі; надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць; надбавка за службу в умовах режимних обмежень; надбавка за почесне звання заслужений; доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності; доплата за вчене звання; доплата за службу в нічний час.

Таким чином, судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача із вимогою про включення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останні 24 місяці, зміни до Постанови N 988, якою визначено складові грошового забезпечення поліцейських, не вносилися.

Згідно зі ст. 63 країни «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсії військовослужбовцям можливий лише у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, чого в даній справі не відбулося.

частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закону № 2262-ХІІ) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обчислення пенсії встановлюється статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсій, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами виходячи зі змісту процитованого Закону.

Разом з тим, суд звертає увагу, на те що розмір і складові грошового забезпечення для призначення пенсії обчислювалися позивачу на підставі положень Постанови N 988. У свою чергу одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена Постановою N 988, не є введенням нового додаткового виду грошового забезпечення для відповідної категорій осіб в розумінні ч. 18 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, а відтак не зумовлює виникнення підстав для перерахунку пенсії.

Крім того, пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Крім того, суд погоджується з думкою відповідача, що до набрання законної сили рішення суду щодо зобв`язання ГУНП перерахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням перерахованого стажу служби в поліції вимога позивача щодо зобов`язання ГУНП у Запорізькій області включити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії є передчасною.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, пункт 17, відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 (№ 21-70а15) та дійшла висновку, що при обчисленні пенсії на підставі ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Верховний Суд у пункті 18 зазначеної постанови робить висновок, що одноразова грошова допомога при звільнення поліцейського не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції у Запорізькій області включити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні у довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останні 24 місяці на ім`я ОСОБА_1 , для нарахування розміру пенсії та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області .

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції у Запорізькій області у відмові ОСОБА_1 скласти та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року та зобов`язання Головного управління Національної поліції у Запорізькій області скласти та направити до ГУ ПФУ в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 , враховуючи всі складові розміру грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що відповідачем листом № М-101/05/12-2024 від 06.06.2024 відмовило позивачу у виготовленні нової довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2022, для перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю для цього підстав.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Положення статті 51 Закону № 2262-XII визначають, що:

- перерахунок пенсій, призначених особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга);

- перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя).

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1, 2 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Згідно п. 3 Порядку № 45 на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

11.11.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988), яка набрала чинності 02.12.2015.

Згідно з пунктом 1 цієї постанови грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 988 затверджено, зокрема, схему окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1; схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.

Пунктом 5 Постанови № 988 визначено вичерпний перелік надбавок та доплат для поліцейських: 1) надбавку за стаж служби в поліції в розмірах згідно з додатком 11; 2) надбавку за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень - у розмірах та порядку, визначених законодавством; 3) доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час; 4) надбавку за безперервний стаж на шифрувальній роботі - у розмірі до 20 відсотків посадового окладу (надбавка виплачується особам, які безпосередньо зайняті на шифрувальній роботі); 5) доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу; 6) доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора - 10 відсотків посадового окладу; 7) надбавку за почесне звання заслужений - у розмірі 10 відсотків посадового окладу; 8) підвищення на 25 відсотків посадових окладів курсантам за відмінне навчання або отримання відповідної кількості балів за шкалою ECTS за результатами екзаменаційної сесії.

Суд звертає увагу на те, що на час призначення позивачу пенсії за правилами Закону № 2262-XII щодо поліцейських вже діяли положення Постанови № 988.

Наведені норми з моменту їх прийняття не змінювались, тобто складові грошового забезпечення поліцейських є тими самими, які були чинні при виході не пенсію позивача.

Розмір і складові грошового забезпечення для призначення пенсії обчислювалися позивачу на підставі положень Постанови №988.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова № 103).

Згідно п. 1 постанови № 103 вирішено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 постанови № 103 визначено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

У спірному випадку позивач не відноситься до категорії осіб, визначених у пункті 1 і 3 Постанови № 103, оскільки пенсія позивачу призначена у 2021 році відповідно до Закону № 2262-ХІІ як особі, яка звільнена із служби з Національної поліції України.

На день звільнення зі служби позивачка не відносився до осіб начальницького складу органів внутрішніх справ (міліції), а вже була поліцейською.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 102 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійне забезпечення здійснюється в порядку та на умовах визначених Законом № 2262-ХІІ.

Таким чином, Законом № 2262-ХІІ врегульовано порядок призначення і перерахунку пенсії як поліцейським, так і колишнім працівникам органів внутрішніх справ (міліції).

Перерахунок призначених пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ (міліції) з 01.01.2016 додатково врегульовано положеннями постанови № 103, на обставину визнання не чинними пунктів якого, зокрема, звертає увагу позивач.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/3858/18 від 12.12.2018 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019) визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/12704/18 від 14.05.2019 (часткове рішення), визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови № 103, який стосується перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 залишено без змін часткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019.

Отже, пункт 3 постанови № 103, який стосується перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), втратив чинність з 19.11.2019.

На думку позивача, визнання не чинними пунктів 1 та 3 постанови № 103 є підставою для підготовки та подання відповідачем до ГУ ПФУ в Запорізькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії позивача, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII та постанови № 988, для проведення з 01.01.2022, та з 01.01.2023 перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Проте такі доводи є помилковими, оскільки як встановлено вище, позивач не відноситься до категорії осіб, визначених у пунктах 1 і 3 Постанови № 103, і пенсія позивачу призначена у 2021 році відповідно до Закону № 2262-ХІІ як особі, яка звільнена із служби з Національної поліції України.

Запропонований позивачем підхід фактично ототожнює працівника поліції з міліціонером, оскільки постановою № 103 не було врегульоване питання перерахунку пенсії поліцейським.

При цьому після звільнення позивача зі служби в Національній поліції, Кабінетом Міністрів України не приймалося рішень про збільшення розмірів грошового забезпечення поліцейських, зокрема й за прирівняною (відповідною) посадою до тієї, яку займала позивач на день звільнення зі служби в Національній поліції України.

Водночас, згідно наведених вище приписів ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсії можливий лише у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, чого в спірних правовідносинах не відбулося.

Таким чином, оскільки положення пункту 3 Постанови № 103 не поширюється на правовідносини позивача із відповідачем, у відповідача не було підстави для видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, для проведення перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що, відмовляючи позивачу у видачі довідки, відповідач діяв згідно чинного законодавства України, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій на відповідність наведеним вище критеріям, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 2, 94, 241 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Апухіна Дмитра, буд. 29, ), Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б, код ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 08 листопада 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький