Справа № 295/17046/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/17046/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кузнєцов Д.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

11 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Департаменту патрульної поліції УПП в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду, з підстав, визначених статтею 123 КАС України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

З урахуванням вимог ст. 311, ч. 2 ст. 312, КАС України, апеляційний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, адміністративний позов позивача поданий з пропуском строку, встановленого статтею 286 КАС України.

У позовній заяві позивач заявила клопотання про поновлення строку на оскарження вказаної постанови, в якому в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом вказала, що не керувала транспортним засобом 07.10.2023 року, про винесення вказаної постанови дізналась із застосунку «Дія» та примірник постанови фактично отримала на пошті лише 30.11.2023 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2024 року відкрито провадження у справі.

15.01.2024 року від представника ДПП в особі УПП у Житомирській області надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження постанови. Представник звертав увагу, що позивач отримала оскаржувану постанову в день її винесення 07.10.2023 року, що підтверджується підписом останньої в п. 9 постанови, натомість звернулась ОСОБА_1 до суду із адміністративним позовом 11.12.2023 року.

Ухвалою суду від 14.03.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено та надано десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших причин поважності пропущеного строку звернення до суду ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

На виконання ухвали суду 10.04.2024 року позивачем подано клопотання про визнання поважними причини пропуску строків на оскарження постанови та поновлення цього строку, в обґрунтування якого посилається на те, що дізналась про винесену постанову із застосунку «Дія» та написала заяву про її отримання. Доказів направлення такої постанови відповідач не надав, так само як і відеодоказів щодо складання постанови за її участю. Свідків не забезпечено.

Залишаючи без розгляду позовну заяву позивача, суд першої інстанції визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями статті 286 КАС України встановлені спеціальні строки для звернення із адміністративним позовом до суду з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до вимог статті 286 КАС України, позовна заява щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що копія оскаржуваної постанови була вручена ОСОБА_1 07 жовтня 2023 року, що встановлено із наявної в матеріалах справи постанови від 07.10.2023, у якій, серед іншого, позивач підтвердила факт її отримання власноручним підписом (а.с. 4).

Разом з тим, позовну заяву було подано до суду 11.12.2023 (а.с.8), тобто із значним пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Як на причину поважності пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду, позивач посилається на те, що про винесення постанови серії ЕАТ №7892045 від 07.10.2023 дізналась із застосунку «Дія» та примірник постанови фактично отримала на пошті лише 30.11.2023 року після попереднього звернення до Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП. Оскаржувана постанови винесена без її присутності та участі.

При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не спростовано належними й допустимим доказами справжність її підпису на спірній постанові. До того ж, ні в позовній заяві, ні в клопотанні про усунення недоліків від 08.04.2024 року позивач безпосередньо не зазначає, що підпис в пунктах 8, 9 оскаржуваної постанови їй не належить.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, наведені позивачем у поданій заяві пояснення в обґрунтування непорушення строку звернення до суду не є обґрунтованими, оскільки вони не містять переконливих доводів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, а також не містять жодного доказу поважності причин пропуску строку звернення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно вказав, що обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав є неповажними.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено. При цьому, наведені у заяві про поновлення строку обставини, за своє суттю не можуть бути підставою для поновлення встановленого законом строку на оскарження дій (бездіяльності, рішень) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а, адміністративне провадження №К/9901/42788/18 зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

Таким чином, оскільки доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом неповажними.

Частина 3 статті 123 КАС України дає право суду залишити позовну заяву без розгляду, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач не навів достатній та поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позовної заяви позивача без розгляду.

Беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2024 року року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Богунський районний суд м. Житомира не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Мацький Є.М.