Справа № 200/5910/24
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року Справа№200/5910/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, Територіального управління ДСА в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Назаренко Алла Сергіївна (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (, Донецька область, м. Покровськ, вул.Європейська, 20), Територіального управління ДСА в Донецькій області (, 84112, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Добровольського, 2) про визнання протиправним та скасування наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2024 №33-к/к Про встановлення надбавка за вислугу років в частині встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю, секретарю суду ОСОБА_1 в розмірі 20% від посадового окладу, починаючи з лютого 2024 року; визнання протиправним та скасування наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2024 №88-к/к Про встановлення надбавка за вислугу років в частині встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю, секретарю судового засідання ОСОБА_1 в розмірі 22% від посадового окладу, починаючи з 30.04.2024; зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати з усіма її складовими, а саме недорахованої надбавки за вислугу років у порядку, визначеному ст.52 Закону України Про державну службу на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, починаючи з 01.02.2024.

02 вересня 2024 року Донецький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Не погоджуючись з позовними вимогами, представник територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив наступне.

За приписами ст.150 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно зі ст.155 Закону №1402-VIII організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Положення про апарат суду розробляється на підставі типового положення про апарат суду та затверджується зборами суддів відповідного суду. Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п.24 п.14 Типового положення про апарат суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 08.02.2019 №131 (далі Положення) керівник апарату суду відповідно до наданих повноважень, зокрема, встановлює надбавки, доплати та премії працівникам апарату суду, у тому числі помічнику голови суду, помічнику заступника голови суду, помічнику секретаря судової палати, помічнику судді - члена Ради суддів України, помічникам суддів відповідно до Положення про преміювання відповідного суду.

Згідно п.36 Положення призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, працівників патронатної служби, робітників, умови оплати праці, заохочення та соціальні гарантії працівників апарату суду регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексом законів про працю України, іншими актами законодавства.

Згідно ст.50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Ст. 52 згаданого Закону передбачено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

В той же час абз.1 п.12 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

При цьому абз.2 п.12 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» рік визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Також абз.4 п.12 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» рік установлено, що норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Вказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» неконституційними не визнавались та не скасовувались, а тому підлягають застосуванню.

Таким чином, державним службовцям державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, надбавка за вислугу років у 2024 році встановлюється на рівні 2 відсотків від посадового окладу за кожний рік стажу державної служби та не може перевищувати 30 відсотків посадового окладу.

Відповідні роз`яснення також надано Національним агентством України в питань державної служби 10.01.2024 за № 176-р/з, яке дотримується аналогічної позиції в питанні визначення розміру надбавки за вислугу років державним службовцям державного органу, в якому проведено класифікацію посад державної служби.

Таким чином, керівник апарату Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, діючи в межах наданих законом повноважень та у відповідності до чинного законодавства, яке встановлює порядок визначення розміру надбавки за вислугу років державних службовців, правомірно видав наказ про встановлення позивачу надбавки за вислугу років на державній службі, як такому, який працює в державному органі (органі державної влади), де проведено відповідну класифікацію посад.

Відтак територіальне управління вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області звернуло увагу суду на пропущений позивачем місячний строк звернення до суду із цим позовом.

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області правом на надання відзиву не скористався.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , з 21.05.2024 займає посаду секретаря Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

26 лютого 2024 року наказом в.о. керівника апарату Красноармійського суду Донецької області№ 33-к/к від 26.02.2024 року «про встановлення надбавки за вислугу років» позивачу встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу з урахуванням стажу державної служби 10 років.

30 квітня 2024 року наказом в.о. керівника апарату Красноармійського суду Донецької області№ 33-к/к від 26.02.2024 року «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » позивачу встановлено 22% надбавки за стаж державної служби відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за стаж державної служби 11 років 00 місяців 01 день.

Стосовно строку звернення до суду з цим позовом суд вказує, що відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII у редакції, яка діяла до 19.07.2022 передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати було визначено вказаними вище періодами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 за № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю України.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, Законом №2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати.

Таким чином, після 19 липня 2022 року строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, що включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 та у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 і від 06 березня 2024 року у справі № 600/5050/23-а.

За правилами частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (в т.ч. вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі).

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2024 №33-к/к «Про встановлення надбавки за вислугу років» в частині встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю, секретарю суду ОСОБА_1 в розмірі 20% від посадового окладу, починаючи з лютого 2024 року та визнати протиправним та скасувати наказ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2024 №88-к/к «Про встановлення надбавки за вислугу років» в частині встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю, секретарю судового засідання ОСОБА_1 в розмірі 22% від посадового окладу починаючи з 30.04.2024.

Надана позивачем до матеріалів справи копія оскарженого наказу від 26.02.2024 №33-к/к «Про встановлення надбавка за вислугу років» в частині встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю, секретарю суду ОСОБА_1 в розмірі 20% від посадового окладу, починаючи з лютого 2024 року містить відмітку про те, що позивач ознайомлена з ним 18.06.2024 року.

Надана позивачем до матеріалів справи копія оскарженого наказу від 30.04.2024 №88-к/к «Про встановлення надбавка за вислугу років» в частині встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю, секретарю судового засідання ОСОБА_1 в розмірі 22% від посадового окладу починаючи з 30.04.2024 не містить відміток про ознайомлення з ним позивача. З боку відповідачів доказів своєчасного ознайомлення позивача зі спірним наказом також не надано.

З позовною заявою позивач до суду звернулась 21.08.2024 (отримана судом 26.08.2024), що підтверджується штампом на поштовому конверті.

За вказаних обставин суд не встановив факту пропуску строку звернення до суду з цим позовом, через що розглянув справу по суті позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон №889-VIII).

Стаття 5 Закону №889-VIII визначає, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України «Про державну службу» та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до частини першої статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з частиною четвертою цієї ж статті, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу. Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.

В силу вимог частини шостої - схема посадових окладів із визначенням коефіцієнтів для державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону №889-VIII державний службовець має право, в тому числі на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно з частиною першою статті 46 Закону №889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.

За приписами частин першої- другої статті 50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з:

посадового окладу;

надбавки за вислугу років;

надбавки за ранг державного службовця;

премії (у разі встановлення).

Згідно з частиною четвертою цієї статті джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Частиною першою статті 52 Закону №889-VIII передбачено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.

Разом з цим, частина перша статті 5 Закону № 889-VIII передбачає можливість правового регулювання державної служби також іншими законами України.

9 листопада 2023 року Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік» №3460-IX (далі Закон №3460-ІХ), пункт 12 розділу «Прикінцеві положення» якого передбачає, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, Законом №3460-ІХ на 2024 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.

При цьому, Закон №3460-ІХ містить застереження про те, що Закон №889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Твердження позивача про наявну колізію між нормами ст. 52 Закону України «Про державну службу» та п.п.12, 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» в частині встановлення розміру надбавки за вислугу років суд вважає неприйнятним з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що протягом 2024 року, діють обидві норми, оскільки законодавством передбачений перехідний період реформування оплати праці державних службовців, спрямований на збільшення питомої ваги посадових окладів, та зменшення надбавок та тимчасових чи стимулюючих виплат.

Так, з метою упорядкування умов оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінет Міністрів України 29.12.2023 прийняв постанову «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» №1409 (далі постанова КМУ №1409 від 29.12.2023), якою затвердив схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році; перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад. Пунктом 3 такої постанови установлено, що: «схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів", не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби; під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів", для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади.» Зазначена постанова набрала чинності з 1 січня 2024 року.

Таким чином, на 2024 рік передбачено два різних правових режими порядку оплати праці державних службовців: 1) у разі проведення класифікації посад відповідно до постанови КМУ №1409 від 29.12.2023; 2) у разі не проведення класифікації посад.

В першому режимі застосовуються посадові оклади передбачені постановою КМУ №1409 від 29.12.2023, а в другому режимі посадові оклади передбачені постановою КМУ №15 від 18.01.2017. Також, в першому режимі передбачено розмір надбавки за вислугу років в розмірі передбаченому п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», а в другому режимі в розмірі передбаченому ст.52 Закону України «Про державну службу».

Під час розгляду справи судом встановлено, що Красноармійським міськрайонним судом Донецької області у 2024 році проведена класифікація посад державної служби. У штатному розпису визначено новий посадовий оклад, в т.ч. «секретаря суду», а надбавка за вислугу років визначена в розмірі п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік».

Суд звертає увагу, що за умови проведення класифікації посад та застосування посадового окладу передбаченого постановою КМУ №1409 від 29.12.2023 і визначення надбавки за вислугу років згідно п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», неможливо застосовувати положення Закону України «Про державну службу», про що прямо зазначено у п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік».

На переконання суду, вимоги позивача є безпідставними, оскільки пов`язані із застосуванням до оплати праці складових частин передбачених для різних правових режимів (а саме посадовий оклад для першого, а розмір надбавки для другого).

Суд звертає увагу, що за умови застосування нового правового режиму оплати праці розмір надбавки за вислугу років позивача в абсолютних показниках підвищився з 2439,00 грн до 2964,50 грн, також підвищився і посадовий оклад з 5420 грн до 14820 грн. Отже, відсутні підстави вважати, що матеріальне становище позивача погіршилось.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Закони України «Про Державний бюджет на 2024 рік» та «Про державну службу» є нормативно-правовими актами рівної юридичної сили, але Закон «Про Державний бюджет на 2024 рік» прийнятий пізніше. Відповідно до п.2 ч.3ст.66 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі виявлення колізії між нормативно-правовими актами рівної юридичної сили пріоритет у застосуванні мають норми, що містяться у нормативно-правових актах, що вступили в дію пізніше. Більш того, саме у цьому випадку, законодавець сам вирішив питання колізії між цими законами, власним застереженням у п.12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» про те, що норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік» в цій частині неконституційним не визнаний, а за таких обставин дії принцип презумпції конституційності та законності нормативно-правових актів.

Відповідно дост.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи судом не встановлено протиправних дій відповідачів, оскільки встановлення розміру надбавки за вислугу років позивачу є не свавільними діями, а такими, що здійснені на виконання прямої вказівки Закону.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (, Донецька область, м. Покровськ, вул.Європейська, 20), Територіального управління ДСА в Донецькій області (, 84112, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Добровольського, 2) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кошкош