Справа № 300/8320/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"15" листопада 2024 р. Справа № 300/8320/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання протиправним і скасування наказу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного сервісного центру МВС, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ від 02.04.2024 №121-дс «Про оголошення догани державному службовцеві ОСОБА_1 ».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 даний адміністративний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам, встановленим статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій чітко вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.
На виконання вказаної ухвали суду від позивача на адресу суду 11.11.2024 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, датована 07.10.2024, у якій ОСОБА_1 зазначив, що дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та отримав копію спірного наказу 01.10.2024. Позивач відмітив, що його адвокату після отримання 05.08.2024 відповіді на адвокатський запит, стало відомо, що 02.04.2024 наказом начальника Головного сервісного центру МВС ОСОБА_1 оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу». Після цього, у відповідь на адвокатський запит, 27.08.2024 ГСЦ МВС направлено представнику позивача копію наказу від 02.04.2024 №121-дс «Про оголошення догани державному службовцеві ОСОБА_1 ». У подальшому, як зазначив позивач, 01.10.2024 його адвокат надав акт виконаних робіт з долученими документами, з яких ОСОБА_1 стало відомо, що наказом від 02.04.2024 №121-дс його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. У зв`язку із цим, просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити даний строк.
Дослідивши матеріали позовної заяви та доводи заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, який у пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі Меньшакова проти України зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі Ашинґдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, №93).
Суд зазначає, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 за №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Як уже зазначалось судом в ухвалі від 05.11.2024, приписами частин 2 та 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зазначено, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, предметом спору у цій справі є наказ відповідача від 02.04.2024 №121-дс «Про оголошення догани державному службовцеві ОСОБА_1 ».

При цьому, дослідивши матеріали поданого позову, а також заяви про поновлення строку звернення до суду, суд зауважує на суперечливості доводів позивача. Зокрема, у поданому адміністративному позові ОСОБА_1 особисто зазначив, що дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності 05.08.2024, а копію наказу отримав і з ним ознайомився 27.08.2024 (перша та друга сторінка позову).

В той же час, у поданій заяві від 07.10.2024, яка надійшла до суду 11.11.2024, позивач вже зазначив про те, що дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та отримав копію спірного наказу 01.10.2024.

Дослідивши вказані доводи, суд вважає, що вони містять ознаки введення суду в оману, а тому суд такі відхиляє з огляду на таке.

Як вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», згідно трекінгу відстеження поштового відправлення 846, яким направлено Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС відповідь представнику позивача на його адвокатський запит від 19.07.2024, відправлення, в якому містився лист №31/28/13/921/аз/05-2024-963-2024 від 29.07.2024, отримано особисто адресатом адвокатом Курком В.М. 07.08.2024.

При цьому, у вказаному листі зазначено, серед іншого, що наказом ГСЦ МВС від 02.04.2024 №121-дс адміністратору ОСОБА_1 оголошено догану.

Таким чином, суд констатує, що після отримання вказаного листа №31/28/13/921/аз/05-2024-963-2024 від 29.07.2024 на адвокатський запит від 19.07.2024, представник позивача дізнався (йому стало відомо) про винесення спірного наказу, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Як наслідок, у розумінні вимог ст. 122 КАС України, представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_1 та повноваження якого, згідно ордеру на надання правничої допомоги серія АТ №1074822 від 19.07.20244, не обмежуються, дізнався про порушення прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 .

Окрім того, як вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта», згідно трекінгу відстеження поштового відправлення 679, яким направлено Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС відповідь представнику позивача на його адвокатський запит від 12.08.2024, відправлення, в якому містився лист від 28.08.2024 з додатками, серед яких і спірний наказ від 02.04.2024 №121-дс, отримано особисто адресатом адвокатом Курком В.М. 02.09.2024.

Отже, спірний наказ від 02.04.2024 №121-дс, який є предметом поданого позову, представник позивача отримав разом із листом від 28.08.2024 у відповідь на адвокатський запит від 12.08.2024, тобто 02.09.2024.

Разом з тим, з даним позовом позивач звернувся до суду 29.10.2024, що підтверджується відтиском штампу на конверті поштового відправлення, тобто з пропуском встановленого місячного строку на звернення до суду з даною позовною заявою.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що він дізнався про спірний наказ і отримав його тільки 01.10.2024, тобто після надання адвокатом акту виконаних робіт з долученими документами, оскільки після укладення відповідного договору із адвокатом Курском В.М., яким, як уже зазначено судом, повноваження адвоката не обмежуються, такий адвокат діє в інтересах позивача та наділений всіма правами і обов`язками, якими наділений ОСОБА_1 у виниклих правовідносинах.

Суд звертає увагу в даному випадку на триваючу пасивну поведінку представника позивача, оскільки він дізнався про винесення спірного наказу 07.08.2024, отримав спірний наказ 02.09.2024, та враховуючи місячний строк звернення до суду на його оскарження, тільки 01.10.2024 (на двадцять дев`ятий день після його отримання) згідно акту виконаних робіт надав такий позивачу.

Така поведінка не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також неспроможними є доводи позивача про те, що швидше він не міг отримати інформацію у адвоката у зв`язку із його зайнятістю, а також зайнятістю адвоката, оскільки, по-перше, вказане жодним чином не підтверджено, а по-друге, зайнятість позивача чи адвоката не є підставою для недотримання та зловживання процесуальних норм законодавства. Ба більше, в даному випадку долучений до матеріалів позову ордер на надання правничої допомоги серія АТ №1074822 від 19.07.20244, спростовує такі доводи позивача та, навпаки, підтверджує те, що адвокат Курко В.М. має бути зайнятий в професійному плані саме захистом прав та свобод ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що адміністративний позов позивач подав з пропущенням місячного строку звернення, визначеного у частині 5 ст. 122 КАС України, при цьому, позивачем не подано будь-яких доказів, та не наведено обставин поважності пропуску строку.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд зазначає, що поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом не встановлено, оскільки позивачем не наведено непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежали від його волі, що заважали йому звернутися в суд із позовом у встановлений законом строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений частиною 5 статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду з даним позовом та судом не встановлено поважних причин його пропуску, наявні підстави для повернення позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 132, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання протиправним і скасування наказу повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.