Справа № 580/5083/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5083/24 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом в якому, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови здійснити перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити обчислення, перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23, без обмеження максимальним розміром;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити виплату заборгованості, що утворилась унаслідок недоплаченої ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року частини пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 25 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог щодо:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови (непроведенні) перерахунку та виплати з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 року №06/25955, підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити обчислення, перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 №06/25955, підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23, без обмеження її максимальним розміром.

На переконання апелянта, у зв`язку з набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 збільшені розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, у зв`язку із чим у позивача виникло право на перерахунок з 01.02.2023 раніше призначеної довічної пенсії за вислугу років.

Апелянт наголошує, що не погоджується з посиланням суду першої інстанції на постанову Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023, якою внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», згідно з якими розрахунок посадових окладів та окладів за спеціальними званнями здійснюється, виходячи з фіксованої суми 1762 грн., оскільки такі зміни не мають зворотної дії, а тому не стосується предмету спору у справі, що розглядається.

Також апелянт зазначає, що має право на нарахування та виплату відповідачем пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві - отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262 (посвідчення серії НОМЕР_1 ). Згідно з довідкою від 11.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання позивача: АДРЕСА_1 .

На виконання Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23 ІНФОРМАЦІЯ_3 видана довідка від 04.12.2023 №06/25955 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023.

Згідно з довідкою грошове забезпечення складається відповідно з: посадового окладу 13960 грн, окладу за військовим званням - 2250 грн, надбавки за вислугу років - 7294,50 грн; надбавки за особливості проходження служби - 10028 грн; надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% - 1374 грн, премії 140% - 12824 грн (усього 47730,50 грн).

Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії на підставі довідки від 04.12.2023 №06/25955 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Відповідач листом від 15.04.2024 надав відповідь інформаційного характеру відповідно до Закону України «Про звернення громадян» на заяву позивача, де повідомив про відсутність підстав для перерахунку, оскільки після дати набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/3858/18 законної сили, Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правового акту щодо умов, розміру та порядку проведення перерахунку пенсії, згідно з якими має відбуватися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом №2262, у тому числі на підставі повторно виданих органами міністерств та установ довідок з оновленим розміром грошового забезпечення, після дати набрання вказаним рішенням суду законної сили не приймалося рішення про підвищення грошового забезпечення.

Позивач, не погоджуючись з вказаною відмовою та вважаючи, що у зв`язку зі скасуванням п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та з 29.01.2020 поновлення попередньої редакції п.4 Постанови № 704 у редакції, що передбачає використання розрахункової величини, що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, виникли правові підстави для перерахунку пенсії на підставі нової довідки про грошове забезпечення за посадою станом на 01.01.2023, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин положення п. 4 Постанови №704 у іншій редакції не діяли, а отже підстави для визначення грошового забезпечення позивача з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року відсутні. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023 розрахунок посадових окладів та окладів за спеціальними званнями здійснюється, виходячи з фіксованої суми 1762 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що довідка від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 складена на виконання рішення у справі №580/6415/23 (з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023), що не містить інформації про сплачений ЄСВ (відповідач після звільнення працівника не несе обов`язку страхувальника). Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про підвищення та проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, тому алгоритм дій, що повинен вчинити відповідач як передумову для проведення перерахунку пенсії позивачу у цій справі не дотриманий, підстави для перерахунку відсутні, доказів змін розміру грошового забезпечення у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій за відповідною посадою працюючих матеріали справи не містять. У рішенні суду у справі №580/6415/23 не визначено дій для Головного управління ПФУ в місті Києві, яке не було залучене учасником справи.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у частині позовних вимог про здійснення перерахунку та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, а також виплату заборгованості, що утворилась унаслідок недоплаченої з 01 лютого 2023 року частини пенсії належить відмовити як передчасній за відсутності дій відповідача, спрямованих на перерахунок пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103).

Згідно з частинами другої, третьої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною третьою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (частини перша, друга статті 63 Закону № 2262-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 45) передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Постанови № 704 в первинній редакції було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постанова № 704 набрала чинності з 01.03.2018.

На момент набрання чинності Постановою № 704, 01.03.2018, пункт 4 цього нормативно-правового акту було викладено у редакції пункту 6 Постанови № 103, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, Закон України від 05.10.2000 № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Колегія суддів зазначає, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, під "умовами" слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під "порядком" розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Отже, зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон № 294-IX), Закон України від 15.12.2020 № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (далі - Закон № 1082-IX) та Закон України від 02.12.2021 № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" (далі - Закон № 1928-IX) Закон України від 3 листопада 2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (далі - Закон № 2710-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020-2023 роки не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з правовою позицією Верховного Суду суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Отже, колегія суддів зазначає, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

У справі, яка розглядається, вимога позивача здійснити йому перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки від 25.07.2023 №9/3-1591 про розмір грошового забезпечення, складеної станом на 01.01.2023, обумовлена підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року згідно із Законом № № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Колегія суддів зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Подібна позиція узгоджується з висновком, викладеним у судовому рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи № 160/8324/19.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивач надав Головному управлінню Пенсійного фонду України в Києві підтверджуючу довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії встановленої форми, то відповідач не мав жодних правових підстав для відмови позивачу у такому перерахунку.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 500/2392/21та у постанові від 16 березня 2023 року.

Суд першої інстанції викладених обставин та судову практику Верховного Суду не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити обчислення, перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року пенсії без обмеження максимальним розміром, то колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 300/633/19 та від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17.

До того ж, в указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

У цьому контексті Верховний Суд зауважив, що буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом про реформування пенсійної системи, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом внесені зміни у статтю 43 Закону шляхом викладення її в редакції Закону про реформування пенсійної системи.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону та положення частини першої статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону.

Водночас положення статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом про реформування пенсійної системи - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 01 червня 2023 року у справі №640/863/20, в якій пенсія позивачу також призначена після набрання чинності Законом № 3668-VI.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року пенсії без обмеження максимальним розміром, дійшов висновку про те, що така вимога заявлена передчасно, оскільки відсутні дії відповідача щодо перерахунку пенсії.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на таке.

Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії на підставі довідки від 04.12.2023 №06/25955 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, у якій також просив провести такий перерахунок без обмеження граничним розміром пенсії.

Відповідач у листі від 15.04.2024 одночасно повідомив про те, що з 01.01.2018 максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

З викладених обставин вбачається, що між сторонами у справі склались спірні правовідносини щодо обмеження пенсії максимальним розміром.

Відповідач у листі від 15.04.2024 зазначив, що пенсія позивачу виплачується з урахуванням максимального розміру пенсії та її сума становить 23610,00 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію без обмеження її максимального розміру.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково послався на постанову Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704", яка набрала чинності 20.05.2023, і відповідно до пункту 4 якої, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, оскільки положення цієї постанови не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки такі виникли до її прийняття, а саме: у січні 2023 року.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити виплату заборгованості, що утворилась унаслідок недоплаченої ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року частини пенсії (у тому числі не просить задовольнити таку вимогу в апеляційній скарзі), то колегія суддів в силу положень ч. 1 ст. 308 КАС України не перевіряє його (рішення) законність та обґрунтованість в цій частині. Як наслідок, рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає залишенню без змін.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Викладені у цій постанові висновки суду апеляційної інстанції зумовлюють скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача та зобов`язання останнього здійснити обчислення, перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23, без обмеження максимальним розміром.

У цій частині необхідно прийняти нове судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог. У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за подання адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.8), а за подання апеляційної скарги - 1816,80 грн (а.с.5), тому сплачені позивачем судові витрати з оплати судового збору в загальній сумі 3028,00 грн підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду 25 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про:

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови здійснити перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити обчислення, перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23, без обмеження максимальним розміром - скасувати.

Ухвалити у цій частині нову постанову, якою вказані позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови здійснити перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити обчислення, перерахунок та виплату з 01 лютого 2023 року призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 04.12.2023 №06/25955 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у справі №580/6415/23, без обмеження максимальним розміром.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду 25 червня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма