Справа № 620/4600/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Справа № 620/4600/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач) в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУНП в Чернігівській області з приводу невиплати при звільненні грошової компенсації старшому інспектору групи кадрового забезпечення РПСПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області капітану поліції ОСОБА_1 за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021, 2022 та 2023 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021, 2022 та 2023 роки, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, з урахуванням індексації;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з дати звільнення по день винесення рішення у справі з урахуванням індексації.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначав, що при звільненні йому не виплачена відповідачем компенсація за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021, 2022 та 2023 роки, чим порушені його права.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною безвільність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021-2023 роки;

- зобов`язано Головного управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021-2023 роки.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування та виплата спірної компенсації належить до безпосередніх повноважень відповідача.

При цьому, суд зазначив, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Разом з тим, суд першої інстанції відзначив, що Закон №580-VIII передбачає виплату спірної компенсації у випадку звільнення та не містить застережень про заборону її виплати після звільнення.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити постанову якою у задоволенні таких позовних вимог - відмовити повністю, зазначаючи, що станом на 31.03.2023 року нормами спеціального законодавства не була передбачена компенсація за невикористану додаткову відпустку поліцейського, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років.

У своїй сказі Апелянт також стверджує, що під час проходження служби в поліції Позивач рапортів з прохання використати цю соціальну відпустку або отримати компенсацію за невикористані дні такої відпустки з надання визначеного переліку документів не звертався, а тому станом на день звільнення Позивача зі служби в поліції 31.03.2023 року у ГУНІ в Чернігівській області був відсутній обов?язок щодо нарахування та виплати компенсації за дні такої відпустки.

Крім того, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, посилаючись на абзац 2 частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», стверджує, звернення працівника за отримання компенсації в тому числі соціальної відпустки, яке має бути здійснено до останнього дня місяця, в якому відбувається звільнення.

Також Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2024 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач має двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.09.2016 та серія НОМЕР_2 від 27.10.2018 /т.1 а.с.12-13/.

ОСОБА_1 проходив службу в поліції та наказом ГУНП в Чернігівській області від 28.03.2023 № 127 о/с звільнений зі служби в поліції за станом здоров`я 31.03.2023 / т.1 а.с. 19/.

Дружина Позивача, ОСОБА_2 , додаткову відпуску, відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» у спірний період не отримувала, що підтверджується довідками Класичного приватного університету від 21.04.2023 №1133, №1134; від 25.01.2024 №390, №391 / т.1 а.с.15-18/.

24.04.2023 Позивачем до ГУНП в Чернігівській області подана заява про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, з довідкою з місця роботи дружини про невикористання останньою даного виду додаткової відпустки, за результатами розгляду якої отримано лист від 09.05.2023 № Д-202/124/05/20-2023 про відмову у виплаті компенсації.

28.04.2023 Позивачем до ГУНП в Чернігівській області подана заява про здійснення розрахунку грошової компенсації та надання довідки про кількість діб невикористаної відпустки, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021-2023 роки та розміру нарахованої грошової компенсації у розрізі кожного року, за результатами розгляду якої отримана відповідь від 11.05.2023 № Д-212/124/05/20-2023 про відмову в здійсненні розрахунку компенсації.

29.12.2023 Позивачем до Національної поліції України подана заява № З про вжиття заходів до керівництва ГУНП в Чернігівській області щодо здійснення розрахунку та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за результатами розгляду якої отримана відповідь від 01.02.2024 № Д-17/124/05/20-2024 про відмову в здійснення розрахунку грошової компенсації.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР), Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.ст. 43, 45 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Законом установлено державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

У ст. 4 Закону № 504/96-ВР встановлено наступні види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Статтею 19 Закону № 504/96-ВР передбачено, що одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Законом № 580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно зі ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1 - 4 статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 8 - 11 статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначаються Порядком № 260.

Пунктом 8 розділу III Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Отже, право особи, яка працює, на відпочинок у формі відпустки регламентовано Конституцією України.

При цьому, таку особу не може бути позбавлено вказаного права.

10. Разом з тим, поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

11. Водночас, законом не виключаються випадки, за яких поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року та надано поліцейським право використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Тобто, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

12. Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин 2, 3 статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

13. Тож, з огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд зазначає, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

14. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №504/96-ВР і частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

15. Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні правові висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 160/5393/19, від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20, від 26.05.2021 у справі № 360/1362/20, від 24.06.2021 у справі № 520/8054/2020, від 08.02.2023 у справі № 420/9834/22.

16. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

17. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, станом на час його звільнення, не було використано додаткову відпустку, як одного з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021, 2022 та 2023 роки.

18. При цьому, у матеріалах справи наявні докази, зокрема довідки Класичного приватного університету від 21.04.2023 №1133, №1134; від 25.01.2024 №390, №391, якими підтверджується, що дружина Позивача, ОСОБА_2 , додаткову відпуску, відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» у спірний період також не отримувала.

19. Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим та не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що Позивач не має права на компенсацію, оскільки станом на момент його звільнення така відпустка не була передбачена спеціальним законом з огляду на викладене вище.

20. Більш того, апеляційний суд відзначає, що Закон № 580-VIII у редакції, чинній станом на момент звільнення Позивача, не передбачав вичерпний перелік відпусток, за які виплачується компенсація при звільненні.

21. Та обставина, що Позивач під час проходження служби не звертався з рапортом про надання відпустки як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, не позбавляє його права на її отримання або, відповідно, отримання компенсації.

22. З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що Позивач набув право на отримання компенсації за вказані невикористані відпустки при звільненні 31.03.2023, проте Відповідач протиправно відмовив Позивачу у її виплаті.

24. Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

25. Посилання Апелянта на положення абзацу 2 частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки, оскільки вказана норма доповнена Законом № 3494-IX від 22.11.2023, тобто після звільнення Позивача 31.03.2023, тому до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

26. Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання Апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19, оскільки вона не є релевантною до спірних правовідносин з огляду на різні предмет спору та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин.

27. Надаючи оцінку всім доводам Апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

28. Отже, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

29. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

30. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 12.11.2024.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

М.І. Кобаль