Справа № 460/9405/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 460/9405/21

адміністративне провадження № К/990/15983/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В. Е.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року (головуючий суддя Недашківська К.М.)

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року (головуючий суддя Пліш М.А., судді: Ніколін В.В., Гінда О.М.)

у справі № 460/9405/21

за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

У С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати позивачу за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року в сумі 275694,00 грн або встановленої судом; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячної заробітної плати в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року, нарахувати та виплатити (стягнути) за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в сумі 275694,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року позивач здійснював службу у відділі оперативного реагування Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. Однак, відповідач у табелі обліку робочого часу обліковує лише 8-годинний робочий день і 5-денний робочий тиждень та не зараховує роботу у вихідні дні та нічний час. Робота позивача у вихідні та святкові дні, а також у нічний час підтверджується графіками чергувань. Позивач уважає, що відповідач всупереч чинному законодавству не доплачував йому грошове забезпечення за фактичний час денної роботи, за роботу у вихідні, святкові дні та у нічний час.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо недоплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року;

- зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не спростував, що за роботу у період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року позивачу не була здійснена оплата праці відповідно до чинного законодавства (не надана грошова компенсація у подвійному розмірі або ж інший день відпочинку з оплатою роботи у вихідний день в одинарному розмірі, як і не оплачена робота у нічний час у підвищеному розмірі).

Також відповідач не спростував доводів позивача про те, що він був залучений до роботи в нічний час в інші дні та те, що вказана робота не була оплачена у підвищеному розмірі.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на час розгляду справи нарахування позивачу вказаної доплати ще не здійснювалося, у суду відсутні підстави до моменту вчинення відповідачем таких дій, надавати правову оцінку правильності здійсненого позивачем розрахунку сум доплати, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідачем буде здійснений неправильний розрахунок та права позивача в цій частині будуть порушені. Тобто, на час розгляду справи між сторонами саме в цій частині спір ще відсутній.

Спірним у даній справі є виключно право позивача на отримання доплати за службу у святкові дні, нічний час та за службу понад установлений законодавством робочий час.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за службу у святкові дні та за службу понад установлений законодавством робочий час за період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року, відповідно до табелів обліку використання робочого часу працівників.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, виходячи з правових норм та обставин цієї справи, зазначила, що згідно із роз`ясненнями, викладеними в листі Міністерства соціальної політики України від 11 липня 2018 року № 1217/0/101-18/28, у випадку оплати годин роботи у нічний час, оплата тих же годин як надурочних не здійснюється. Також не вважається надурочною робота, яка, зокрема, виконується працівниками з ненормованим робочим днем. У цьому разі переробки понад нормальну тривалість, обумовлені необхідністю виконання звичайних обов`язків, що випливають із трудової функції працівників, не мають виняткового характеру.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач виплачував позивачу грошове забезпечення відповідно до чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується відсутність доказів, які б свідчили про залучення позивача до понаднормової служби, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби, графіків нарядів чергувань. У даній спірній ситуації не слід утотожнювати чергування у складі добових нарядів, в тому числі, у нічний час та святкові і вихідні дні, з понаднормовим залученням працівника до служби.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час та для зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року в сумі 275 694 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати судове рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивачем зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114).

Також скаржник вказує, що підставою відмови судом апеляційної інстанції в позовних вимогах є роз`яснення, викладені в листі Міністерства соціальної політики від 11 липня 2018 року №1217/0/101-18/28.

Проте, як зауважує скаржник, застосування роз`яснень публічного органу виконавчої гілки влади суперечить частині другій статті 6 Конституції України, п. 21 чинного Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів РСР від 29 липня 1991 року №114, ст.ст. 72, 73, 106-108 КЗпП України.

Роз`яснення органу виконавчої влади, зокрема лист органу виконавчої влади, не являється нормою права. А тому, на думку позивача, судом апеляційної інстанції порушено пункт 2 статті 242 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року з підстав, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2024 року (у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку та у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Шевцової Н.В.) визначено склад суду: Мацедонську В.Е. (головуючу суддю), Білак М.В., Губську О.А.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено розгляд цієї справи в порядку письмового провадження на 08 листопада 2024 року.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як установлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року проходив службу як старший інспектор з особливих доручень у відділі оперативного реагування міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Згідно наявних у справі відповідей Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та графіків чергувань ОСОБА_1 у період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року під час проходження служби в податковій міліції залучався до роботи у складі добових нарядів відділу у святкові та вихідні дні та був залучений до роботи у нічний час.

Разом з тим, як зазначає позивач, співробітники Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби табелюють тільки 8-годинний і 5-денний робочий день на тиждень і не зараховують роботу в понаднормовий час, вихідні дні та нічний час.

Уважаючи своє право на отримання оплати праці у вихідні та святкові дні і нічний час відповідно до норм законодавства порушеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 45 Конституції України максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Постановою Кабінетів Міністрів України від 21 травня 2014 року №236 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 236)

Відповідно до пункту 1 Положення № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Відповідно до пункту 7 Положення № 236 ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів. У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 5 липня 2012 року №5083-VI, який набрав чинності з 12 серпня 2012 року, серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 (Податкова міліція).

Станом на час виникнення спірних правовідносин порядок проходження служби в податковій міліції визначався статтею 353 Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс України), відповідно до частини першої якої особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Приписами статті 91 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Відповідно до п.356.1 ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов`язки таких осіб визначені та врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів PCP від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Згідно з пунктом 21 Положення №114 для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України)

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною першою статті 52 КЗпП України визначено, що для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує роботодавець за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).

Згідно зі статтями 54, 57, 58 КЗпП України убачається, що при роботі в нічний час встановлена тривалість роботи (зміни) скорочується на одну годину. Це правило не поширюється на працівників, для яких уже передбачено скорочення робочого часу (пункт 2 частини першої і частина третя статті 51).

Тривалість нічної роботи зрівнюється з денною в тих випадках, коли це необхідно за умовами виробництва, зокрема у безперервних виробництвах, а також на змінних роботах при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем.

Нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку.

Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

При змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності.

Надурочними роботами вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (стаття 62 КЗпП України).

Відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Оплата праці в надурочний час у подвійному розмірі годинної ставки передбачена частиною першою статті 106 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 107 Кодексу законів про працю України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Згідно зі статтею 108 Кодексу законів про працю України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі - Постанова №704), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог касаційної скарги, виходячи з такого.

Спір цій справі виник у зв`язку із невиплатою позивачу грошового забезпечення за службу у вихідні та святкові дні в нічний час та за несення ним служби понад установлений законодавством робочий час за період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року.

Посада, яку займав позивач у спірному періоді - старший інспектор з особливих доручень у відділі оперативного реагування міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до п.356.1 ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно з п. 21 Положення № 114 для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

«Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції», затверджений Наказом Мінфіну України від 17 липня 2018 року № 616, визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів.

Разом з тим, наведений порядок не встановлює порядок оплати праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні. За установленою практикою Верховного Суду за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Отже на таку оплату праці поширюються положення Кодексу законів про працю України.

Так, за правилами частин першої, другої статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Статтею 73 КЗпП України передбачено, що робота у зазначені дні (тобто, святкові і неробочі дні) компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Статтями 106-108 КЗпП України врегульовано питання щодо оплати роботи у надурочний час, у святкові та неробочі дні, у нічний час.

Водночас, відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року №108/25-ВР «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року був залучений до добових чергувань.

Так, згідно наявних у справі відповідей Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та графіків чергувань на травень та червень 2020 року ОСОБА_1 у період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року під час проходження служби в податковій міліції залучався до добових чергувань, а саме:

- 06 липня 2019 року, 09 липня 2019 року, 12 липня 2019 року, 15 липня 2019 року, 18 липня 2019 року, 21 липня 2019 року, 24 липня 2019 року, 27 липня 2019 року, 30 липня 2019 року; 02 серпня 2019 року, 05 серпня 2019 року, 08 серпня 2019 року, 11 серпня 2019 року; 03 вересня 2019 року, 06 вересня 2019 року, 09 вересня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 15 вересня 2019 року, 18 вересня 2019 року, 21 вересня 2019 року, 24 вересня 2019 року, 27 вересня 2019 року, 30 вересня 2019 року; 04 жовтня 2019 року, 07 жовтня 2019 року, 10 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року, 31 жовтня 2019 року; 02 листопада 2019 року, 06 листопада 2019 року, 08 листопада 2019 року, 10 листопада 2019 року, 12 листопада 2019 року, 14 листопада 2019 року, 16 листопада 2019 року, 19 листопада 2019 року, 22 листопада 2019 року, 25 листопада 2019 року, 28 листопада 2019 року; 01 грудня 2019 року, 04 грудня 2019 року, 28 грудня 2019 року, 31 грудня 2019 року;

- 03 січня 2020 року, 06 січня 2020 року, 30 січня 2020 року; 02 лютого 2020 року, 06 лютого 2020 року, 08 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 14 лютого 2020 року, 17 лютого 2020 року, 19 лютого 2020 року, 23 лютого 2020 року, 26 лютого 2020 року, 29 лютого 2020 року; 02 березня 2020 року, 06 березня 2020 року, 09 березня 2020 року, 12 березня 2020 року, 15 березня 2020 року, 18 березня 2020 року, 21 березня 2020 року; 03 травня 2020 року, 06 травня 2020 року, 09 травня 2020 року, 12 травня 2020 року, 15 травня 2020 року, 18 травня 2020 року, 21 травня 2020 року, 24 травня 2020 року, 27 травня 2020 року, 30 травня 2020 року, 03 червня 2020 року, 06 червня 2020 року, 09 червня 2020 року, 12 червня 2020 року, 15 червня 2020 року, 18 червня 2020 року, 22 червня 2020 року.

Вказані обставини відповідач не заперечив та не спростував.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність порушеного права позивача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення (компенсації) за службу у святкові дні та за несення ним служби понад установлений законодавством робочий час за період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року.

Натомість, суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку та вказав, що не слід ототожнювати чергування у складі добових нарядів, у тому числі, у нічній час та святкові і вихідні дні, з понаднормовим залученням працівника до служби, а тому у відповідача відсутні правові підстави для нарахування та здійснення виплат заявленої позивачем грошової компенсації.

Разом з тим, ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не встановлено, який порядок залучення працівників податкової міліції до несення служби у нічний час, вихідні та святкові дні. Також судами не встановлено, які дії з боку керівництва передують такому залученню працівників органів податкової міліції до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, зокрема, письмові накази, табелі обліку понаднормового виходу, графіки нарядів чергувань, книги нарядів щодо залучення до служби, тощо.

Окрім того, з наявних у матеріалах справи розрахункових листів за 2019 рік та 2020 рік убачається, що у 2019 році ОСОБА_1 здійснювалось нарахування доплати за роботу у святкові дні та за роботу у нічний час. Проте вже в 2020 році така доплата здійснена не була. Водночас ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції вказана обставина досліджена не була, як наслідок, судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки наведеному.

Також судами попередніх інстанцій не надано жодної оцінки доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, щодо змінної роботи (служби) позивача у відповідності до ст.ст. 57, 58 КЗпП України, абз. 2, 3 п. 21 Положення №114, Інструкції про організацію роботи відділу оперативного реагування, Правил внутрішнього трудового розпорядку; не витребувано інформацію щодо графіків роботи (змінності) позивача або інші докази, що містять зазначені відомості.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суть якого розкрита в частині четвертій статті 9 КАС України, відповідно до якої суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно із частиною третьою статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Викладене в сукупності дає підстави для висновку про порушення норм процесуального права та недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, а так само під час оцінки аргументів учасників справи, що унеможливило належне встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судам попередніх інстанцій необхідно встановити: 1) який порядок залучення працівників податкової міліції до несення служби у нічний час, вихідні та святкові дні; які дії з боку керівництва передують такому залученню працівників органів податкової міліції до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, зокрема, письмові накази, табелі обліку понаднормового виходу, графіки нарядів чергувань, затверджені, книги нарядів щодо залучення до служби, тощо; 2) надати оцінку змінній роботі (службі) позивача з урахуванням ст.ст. 57, 58 КЗпП України, абз. 2,3 п. 21 Положення №114; 3) надати оцінку наявним у матеріалах справи розрахунковим листам за 2019 рік та 2020 рік, та, в залежності від встановленого, зробити відповідні висновки, що є процесуальним обов`язком суду.

Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, з огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду та на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили й не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до статті 353 КАС України.

V. Судові витрати

Частиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками касаційного розгляду Судом не ухвалюється нове рішення, а також за відсутності понесених судових витрат, їх розподіл не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Е. Мацедонська

Судді М.В. Білак

О.А. Губська