Справа № 360/1197/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1197/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 09 жовтня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати позивачу за повних 20 календарних років служби одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу військової частини відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу за повних 20 календарних років служби одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи із його розміру за останній місяць служби на день виключення зі списків особового складу військової частини, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року при обчисленні позивачу грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

4) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та з відрахуванням відповідних податків та зборів;

5) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

6) зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

7) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби;

8) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби, речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01 серпня 2024 року наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.08.2024 № 830-АГ «Про внесення змін у додаток до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.12.2023 № 1130-АГ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач наказом начальника загону від 21 вересня 2024 року звільнений в запас Збройних Сил України та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 30 вересня 2024 року відповідно до наказу начальника загону від 28 вересня 2024 року № 1126-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На дату виключення зі списків частини календарна вислуга позивача складає 20 років 04 місяці 18 днів.

Позивач 26 вересня 2024 року звернувся офіційно з рапортом по команді на свого безпосереднього начальника, не отримавши відповідну відповідь перед виключенням зі списків особового складу частини, враховуючи вимоги статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 03 жовтня 2024 року звернувся повторно із заявою на ім`я начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 з проханням виплатити йому компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки, додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки, компенсацію за не отримане речове майно, одноразову грошову допомогу при звільненні із розрахунку 50% за кожний повний календарний рік служби, виходячи із останнього місячного грошового забезпечення, здійснити нарахування та виплату індексації його грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення доходів (базового місяця) - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум, з 01 березня 2018 року по дату виключення зі списків особового складу включно зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення доходів (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум, а також здійснити перерахунок та доплату грошового забезпечення позивача, починаючи з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно, дата набрання законної сили постанови КМУ від 12.05.2023 № 481 «Про внесення змін до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704», виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, затвердженого Законом України «Про Державний бюджет» станом на 1 січня 2020 року, станом на 1 січня 2021 року, станом на 1 січня 2022 року, станом на 1 січня 2023 року.

Відповіді станом на дату подання позовної заяви позивачем не отримано.

Разом з тим, 30 вересня 2024 року на картковий рахунок позивача зараховано грошове забезпечення у розмірі 423435,74 грн, що, на думку позивача, є значно меншим ніж повинен отримати позивач.

Позивач зазначає, що відповідно до розрахункового листа за вересень 2024 року до виплати при звільненні нарахована одноразова грошова допомога при звільнення у розмірі 50 відсотків виходячи із розміру грошового забезпечення за останній місяць служби за повних 18 календарних років служби, що не відповідає фактично відслуженим календарним рокам служби (календарна вислуга 20 років згідно з наказом від 28.09.2024 № 1126-ОС), не здійснено перерахунку та доплати грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, що є постійними видами грошового забезпечення), виходячи із того, що починаючи з 29 січня 2020 року настала подія підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень - органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто у випадку позивача станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Також відповідачем не здійснено перерахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення доходів (базового місяця) - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум, з 01 березня 2018 року по дату виключення зі списків особового складу включно зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення доходів (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не здійснено нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно за період проходження служби з 06 грудня 2005 року по 30 вересня 2024 року включно.

Вважаючи порушеним право на належне грошове забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 10 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні);

роз`єднано позовні вимоги у самостійні провадження;

на розгляді та вирішенні у даній справі залишено вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати позивачу за повних 20 календарних років служби одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу військової частини відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу за повних 20 календарних років служби одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи із його розміру за останній місяць служби на день виключення зі списків особового складу військової частини, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

запропоновано відповідачу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів;

витребувано від відповідача докази, яких не вистачає для розгляду справи по суті.

Від Військової частини НОМЕР_1 24 жовтня 2024 року надійшов відзив, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач звільнений з військової служби наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 1093-ОС від 21 вересня 2024 року.

На підставі розрахунку вислуги років та на підставі наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 1126-ОС від 28 вересня 2024 року позивачу в вересні 2024 року нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 повних календарних років в сумі 223209,00 грн. (підтверджується розрахунковим листом за вересень 2024 року).

Пунктом 5 глави 9 Розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом МВС від 25.06.2018 № 558 та зареєстрована в Мінюсті від 23.07.2018 за № 854/32306 (далі Інструкція - 558) визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Державної прикордонної служби України: строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Згідно з розрахунком вислуги років на пенсію позивач з 18 серпня 1996 по 12 грудня 1997 року проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (сумарно 1 рік 6 місяців та 24 дні). Тобто відповідачем при нарахуванні календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні цілком правомірно не враховано строкову службу позивача у лавах Збройних Сил України.

Від позивача 25 жовтня 2024 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач з посиланням на положення пункту 4 Постанови № 393 наполягає, що його строкова військова служба мала бути врахована відповідачем до розрахунку строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. Позивач вважає, що пунктом 10 цієї Постанови встановлено заборону на виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, а не врахування періоду такої служби в розрахунок військової служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в період з 30 грудня 2022 року по 30 вересня 2024 року проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджено копіями наявних в матеріалах справи наказів начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 30 грудня 2022 року № 1020-ОС та від 28 вересня 2024 року № 1126-ОС.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 28 вересня 2024 року № 1126-ОС майстер-сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра інженерно-позиційного відділення третьої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) першої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), звільненого з військової служби у відставку наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 21 вересня 2024 року № 1093-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу. Вислуга років станом на 30 вересня 2024 року становить: календарна: 20 років 04 місяці 18 днів; пільгова: 20 років 07 місяців 29 днів; всього: 41 рік 00 місяців 17 днів. Наказано виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 повних календарних років. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 30 вересня 2024 року.

Дослідженням копії розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_3 , інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра інженерно-позиційного відділення третьої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) першої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ, складеного відповідачем, встановлено, що тривалість військової служби позивача у календарному обчисленні становить 20 років 04 місяці 18 днів, у тому числі:

з 18 травня 1996 року по 12 грудня 1997 року строкова військова служба: курсант, водій в/ч НОМЕР_3 (01 рік 06 місяців 24 дні);

проходження військової служби за контрактом з 06 грудня 2005 року:

з 06 грудня 2005 року по 15 травня 2008 року інспектор 2 відділення прикордонних патрулів прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (01 рік 02 місяці 19 днів);

з 15 травня 2008 року по 14 серпня 2009 року молодший інспектор прикордонної служби 1 категорії інструктор відділення інспекторів прикордонної служби прикордонного поста « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_6 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (00 років 07 місяців 15 днів);

з 14 серпня 2009 року по 15 жовтня 2009 року інспектор прикордонної служби 3 категорії інструктор кінологічної групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_6 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (00 років 02 місяці 01 день);

з 15 жовтня 2009 року по 04 травня 2012 року інспектор прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічної групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_6 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (02 роки 06 місяців 19 днів);

з 04 травня 2012 року по 13 серпня 2012 року інспектор прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічної групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_6 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (00 років 03 місяці 09 днів);

з 13 серпня 2012 року по 11 липня 2016 року інспектор прикордонної служби 1 категорії інструктор 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_6 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (03 роки 10 місяців 28 днів);

з 11 липня 2016 року по 21 липня 2017 року інспектор прикордонної служби 2 категорії групи інспекторів прикордонної служби м.д. н.п. Городище відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип Б) НОМЕР_6 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (01 рік 03 місяці 10 днів);

з 21 липня 2017 року по 28 серпня 2018 року інспектор прикордонної служби 2 категорії кулеметник 2 відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_6 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (01 рік 01 місяць 07 днів);

з 28 серпня 2018 року по 06 грудня 2018 року інспектор прикордонної служби 1 категорії снайпер 1 відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_6 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (00 років 03 місяців 08 днів);

з 06 грудня 2018 року по 02 серпня 2019 року інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник 1 відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_6 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (00 років 07 місяців 26 днів);

з 02 серпня 2019 року по 26 лютого 2020 року інспектор прикордонної служби майстер начальник 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_7 (00 років 06 місяців 24 дні);

з 26 лютого 2020 року по 17 грудня 2020 року інспектор прикордонної служби майстер начальник 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) (з АДРЕСА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_7 (00 років 09 місяців 21 день);

з 17 грудня 2020 року по 11 січня 2021 року у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (00 років 00 місяців 24 дні);

з 11 січня 2021 року по 29 липня 2021 року інспектор прикордонної служби 3 категорії номер обслуги 1 секції АТС-17 відділення АТС-17 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ІНФОРМАЦІЯ_7 (00 років 06 місяців 18 днів);

з 29 липня 2021 року по 14 листопада 2022 року інспектор прикордонної служби 3 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ІНФОРМАЦІЯ_7 (01 рік 03 місяці 15 днів);

з 14 листопада 2022 року по 30 грудня 2022 року у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (00 років 01 місяць 16 днів);

з 30 грудня 2022 року по 30 вересня 2024 року інспектор прикордонної служби 3 категорії майстер інженерно-позиційного відділення третьої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) першої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ (01 рік 09 місяців 00 днів).

Згідно із копією розрахункового листа ОСОБА_1 за вересень 2024 року позивачу до виплати нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 223209,00 грн.

Нараховане у вересні 2024 року грошове забезпечення позивача, у тому числі й одноразова грошова допомога при звільненні, 17, 27 та 30 вересня 2024 року зараховано на картковий рахунок позивача, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картці/рахунку за вересень 2024 року.

Позивач звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону із заявою від 03 жовтня 2024 року щодо здійснення нарахування та виплати йому грошового забезпечення у повному розмірі, у тому числі й одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахунку 50 відсотків за кожний повний календарний рік служби, виходячи із останнього місячного грошового забезпечення, а саме за 20 календарних років служби.

На день розгляду справи доказів направлення відповідачем відповіді на заяву позивача від 03 жовтня 2024 року суду не надано.

Із заяв по суті справи судом з`ясовано, що відповідачем до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не врахована строкова військова служба позивача.

Отже спірним є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі, обчисленому з урахуванням періоду його строкової військової служби.

Між сторонами відсутній спір щодо розміру та складових місячного грошового забезпечення, з яких обчислено розмір виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до Конституції України Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із статтею 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом другим статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацами першим та другим пункту четвертого статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до абзаців першого другого підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (абзац двадцять третій підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII).

У частині шостій статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено такі види військової служби:

базова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 558), главою 9 розділу V якої визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

Відповідно до пункту 4 глави 9 розділу V Інструкції № 558 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, визначена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (пункт 5 глави 9 розділу V Інструкції № 558).

Абзацами першим-другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктом 4 Постанови № 393 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування на пільгових умовах до вислуги років, - у відповідному пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 10 Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із абзацом десятим пункту 10 Постанови № 393 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Вказані вище нормативно-правові акти передбачають, що військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також вказані вище нормативно-правові акти однозначно передбачають, що така допомога виплачується одноразово та за кожний повний календарний рік служби.

З аналізу статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Водночас, положеннями статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як-то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Отже, для визначення періоду за який виплачується грошова допомога визначальною є обставина набуття чи не набуття особою права на отримання відповідної допомоги під час проходження служби у попередніх періодах.

З вищеописаних матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 18 травня 1996 року по 12 грудня 1997 року (01 рік 06 місяців 24 дні) проходив строкову військову службу та в період з 06 грудня 2005 року по 30 вересня 2024 року (18 років 07 місяців 24 дні) військову службу за контрактом на різних посадах в Державній прикордонній службі України. Календарна вислуга років позивача станом на 30 вересня 2024 року складає 20 років 04 місяці 18 днів.

Проте для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем врахований лише період проходження позивачем військової служби за контрактом в Державній прикордонній службі України, який в календарному обчисленні становить 18 повних років служби, про що зазначено в наказі начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 28 вересня 2024 року № 1126-ОС.

На підставі цього наказу позивачу нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 223209,00 грн.

Оскільки за положеннями статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 виплата одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям строкової служби не передбачена, суд погоджується з твердженнями позивача, що при звільненні із строкової військової служби він не набув права на виплату такої допомоги та її не отримував, тому за приписами абзацу двадцять третього підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII цей період попередньої військової служби (строкової військової служби) мав бути врахований відповідачем при виплаті одноразової грошової допомоги під час повторного звільнення позивача з військової служби.

Заперечення відповідача проти обчислення позивачу розміру одноразової грошової допомоги із врахуванням періоду його строкової військової служби, відхиляються судом як безпідставні, оскільки відповідач хибно тлумачить положення вказаних вище нормативно-правових актів і безпідставно ототожнює відсутність права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця із строкової військової служби, що визначено у статті 15 Закону № 2011-XII та пункті 10 Постанови № 393, із зарахуванням періоду такого виду військової служби до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги, що прямо передбачено пунктоми 1, 10 Постанови № 393.

За встановлених обставин суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач безпідставно виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні за 18 повних календарних років служби, а не за 20 повних календарних років служби.

Щодо обраного позивачем способу захисту його порушених прав суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, зважаючи на те, що відповідач здійснив виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування періоду строкової військової служби позивача, то це свідчить про протиправні дії відповідача, а не бездіяльність, як вказує позивач.

Керуючись положеннями статті 9 та 245 КАС України, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, а саме:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби без врахування періоду попередньої строкової служби в Збройних Силах України з 18 травня 1996 року по 12 грудня 1997 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 20 повних календарних років військової служби, із урахуванням раніше виплачених сум.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заважаючи на встановлені судом обставин та нормативне врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби без врахування періоду попередньої строкової служби в Збройних Силах України з 18 травня 1996 року по 12 грудня 1997 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 20 повних календарних років військової служби, із урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова