Справа № 400/9342/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 р. № 400/9342/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаМіністерства оборони України, вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним та скасування рішення від 16.08.2024 № 14/в в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Міністерства оборони України (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача, оформлене протоколом від 16.08.2024 № 14/в в частині відмови позивачці у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 ;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву (з доданими документами) позивачки про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 12.11.2022 військовослужбовець військової частини, де проходив військову службу її син, під час чищення свого автомата випадково натиснув на спусковий гачок і здійснив постріл, внаслідок чого син позивачки отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких він 12.11.2022 помер. Після отримання від відповідних органів документи вона звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із зверненням про призначення і виплату одноразової допомоги та компенсаційних сум. За результатами розгляду її заяви рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 16.08.2024 № 14/в, їй відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Підставою відмови зазначено те, що смерть її сина є наслідком адміністративного правопорушення та його дій у стані алкогольного сп`яніння. На переконання позивачки, вказане рішення відповідача є протиправним, оскільки зі змісту підпункту «б» пункту 1 статті 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) слідує, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

У відзиві на позовну заяву від 21.10.2024 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що під час загибелі син позивачки перебував на службі в нетверезому стані, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене статтею 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП). Це у свою чергу унеможливлює призначення його матері одноразової грошової допомоги з урахуванням статті 164 Закону № 2011-ХІІ, що дало достатні правові підстави комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняти рішення про відмову у призначені одноразової грошової допомоги. Додатково відповідач звернув увагу на те, що згідно з вироком у кримінальному проваджені № 001852 стосовно військовослужбовця, який спричинив тяжкі тілесні ушкодження сину позивачки, позивачка визнана потерпілою у кримінальному проваджені. Також у вироці зазначено, що вона не має претензій матеріального та майнового характеру до обвинуваченого, тобто цивільного позову під час досудового розслідування нею не пред`явлено.

Позивачка правом на подання відповіді на відзив не скористалася.

17.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду письмові пояснення, в яких також заперечив проти позову. Свою позицію він аргументував тим, що її син у момент завдання йому тяжких тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тому згідно зі статтею 164 Закону № 2011-ХІІ і пункту 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975), позивачка не має права на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 400/9342/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, рекомендовано позивачці надати доказ, а у відповідача витребувано докази.

Позивачка подала 10.10.2024 до суду доказ, який їй було рекомендовано подати.

Натомість відповідач подав частину витребуваних доказів. У клопотанні від 21.10.2024 представник відповідача зазначив, що у нього відсутній акт службового (спеціального) розслідування, на підставі якого було прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2023 № 46 «Про результати спеціального розслідування».

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.12.1987 серія НОМЕР_2 , свідоцтвом про розірвання шлюбу (повторно) від 18.11.2022 серія НОМЕР_3 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.01.2024 № 6.

З 01.03.2022 син позивачки проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.11.2022 серія НОМЕР_4 .

У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2023 № 46 «Про результати спеціального розслідування» та у довідці військової частини НОМЕР_5 від 21.04.2023 № 1732 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) зазначено, що 12.11.2022 ОСОБА_2 отримав вогнепальне поранення, від якого помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у лікувальному закладі. Загибель пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в районі проведення бойових дій. На момент смерті знаходився у стані легкого алкогольного сп`яніння, але це не стало основною причиною нещасного випадку.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 16.11.2022 № 336 причиною смерті ОСОБА_2 є ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій.

У листі Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2023 № 1758 повідомлено, що при судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_2 , виявлений етиловий спирт.

21.12.2023 позивачка подала до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом засідання від 16.08.2024 № 14/в, позивачці відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки в крові її сина згідно з листом Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2023 № 1758 виявлено етиловий спирт.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив їй у виплаті відповідної одноразової грошової допомоги, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом першим статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 161 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній станом на 12.11.2022 день смерті сина позивачки) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Отже, батьки мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до статті 164 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця внаслідок вчинення ним дій, що передбачені статтею 164 Закону № 2011-ХІІ, така одноразова допомога не призначається і не виплачується, зокрема у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 813/4502/17, від 12.11.2020 у справі № 186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19 тощо.

Суд встановив, що син позивачки помер 12.11.2022 від вогнепального поранення, яке йому завдав в цей день інший військовослужбовець.

Відповідно до листа Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2023 № 1758 зазначено, що при судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_2 , виявлений етиловий спирт.

У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2023 № 46 «Про результати спеціального розслідування» та у довідці військової частини НОМЕР_5 від 21.04.2023 № 1732 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) вказано, що на момент смерті син позивачки знаходився у стані легкого алкогольного сп`яніння, але це не стало основною причиною нещасного випадку.

Водночас відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 16.11.2022 № 336 причиною смерті ОСОБА_2 є ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій.

У вироці Вознесенського районного суду від 31.10.2023 у справі № 473/5061/23, в якому досліджено обставини смерті ОСОБА_2 , поміж причин його смерті не зазначена та обставина, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки вироком Вознесенського районного суду від 31.10.2023 у справі № 473/5061/23 поміж причин смерті сина позивачки не вказано перебування його в алкогольному сп`янінні, суд прийшов до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача і третьої особи, що його смерть настала внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, встановленого статтею 17220 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння).

З вищевикладеного слідує, що відсутні підстави, які встановлені статтею 164 Закону № 2011-ХІІ, для відмови позивачці у призначені та виплаті їй одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина.

Тому рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом засідання від 16.08.2024 № 14/в, в частині відмови позивачці у виплаті одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина є протиправним.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Натомість згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.

Відтак за подання цього позову, який містить позовну вимогу немайнового характеру, і який поданий в електронній формі, позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 968,96 (?3028,00 х 0,4 х 0,8 = ?968,96).

Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Квитанцією від 04.10.2024 підтверджується сплата позивачкою судового збору в розмірі 2422,40 грн, тобто вона сплатила судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, а саме: на 1453,44 гривні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Міністерства оборони України (пр-т Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання від 16.08.2024 № 14/в, у частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .

3. Зобов`язати Міністерство оборони України (пр-т Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168; ) повторно розглянути заяву (з доданими документами) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) від 21.12.2023 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства оборони України (пр-т Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168; ) судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 12 листопада 2024 року