Справа № 160/22854/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/22854/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 в адміністративній справі №160/22854/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 у вигляді одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати грошового забезпечення в сумі 24 810 грн., що складається з не нарахованої та не виплаченої суми одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 в адміністративній справі №160/22854/23 позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що 21.07.2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оперативним командуванням «Схід» Сухопутних військ Збройних сил України укладено контракт про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, терміном на 5 років.

Згідно з пункту 3 вказаного контракту, він набирає чинності з 21.07.2021 року.

Також, між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, строком на 5 (п`ять) років.

Згідно пункту 11 вказаного контракту, він набирає чинності з 10.01.2022 року.

Відповідно до витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №6 від 10.01.2022 року молодшого лейтенанта ОСОБА_1 прийнято на службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 (п`ять) років, з 10.01.2022 року направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2022 року №5 позивача з 10 січня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1367 від 03.10.2022 року, зокрема ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та призначено до військової частини НОМЕР_3 .

04.11.2022 року позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу за укладення першого контракту.

Вказаний рапорт було зареєстровано військовою частиною НОМЕР_1 за вхідним №3146 від 04.11.2022 року, про що свідчить відбиток штемпелю вхідної кореспонденції відповідача.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 року №243 позивача з 06.11.2022 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року №98 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Зі змісту пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вбачається, що дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктами 1, 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, одноразова грошова допомога за підписання першого контракту є різновидом одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У підпункті 8 пункту 6 Постанови №704 Кабінет Міністрів України постановив: виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Відтак, Постановою №704 встановлено дві обов`язкових умови для отримання одноразової грошової допомоги: підписання контракту після того, як норма набрала чинності; підписання контракту вперше.

Зазначений у Постанові № 704 перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260).

Розділ ХХІІ Порядку №260 регулює зокрема порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХІІ Порядку №260, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку №260 визначено, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира. При цьому військовослужбовцям, що уклали перший контракт про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), одноразова грошова допомога виплачується після закінчення навчання у цих навчальних закладах у військових частинах, до яких їх призначено для подальшого проходження військової служби.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, укладеним особою строком не меншим, ніж зазначено в пункті 1 розділу ХХІІ Порядку №260, та за відсутності підстав для відмови у її виплаті, визначених у пункті 4 розділу ХХІІ Порядку № 260.

Згідно пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260, одноразова грошова допомога не виплачується: особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу; особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу; особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом; у разі продовження військової служби за новим контрактом; у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом; у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що 21.07.2021 позивач уклав контракт з оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ Збройних сил України про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, терміном на 5 років.

Також, між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, укладений строком на 5 (п`ять) років, який набрав чинності з 10.01.2022 року.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.01.2022 року №6 «Про призов на військову службу осіб офіцерського складу» офіцерів запасу, які в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, виключити з військового обліку та направити до місця проходження військової служби, зокрема молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 років, з 10.01.2022 року виключити з військового обліку офіцерів запису ІНФОРМАЦІЯ_2 і направити до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2022 року №5 позивача з 10 січня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

04.11.2022 року, вх. №3146, позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу за укладення першого контракту, яку останньому виплачено не було.

Однак, рапорт позивача відповідачем не був розглянутий.

Доказів про розгляд поданого рапорту у відповідності до вимог чинного законодавства на час ухвалення рішення в даній справі судом відповідачем не надано, матеріали справи не містять, та зазначено про відсутність у військовій частині доказів його розгляду.

В зв`язку з викладеним колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно ухилився від розгляду рапорту позивача, чим допустив протиправну бездіяльність саме в частині розгляду рапорту позивача про виплату такої грошової допомоги.

Щодо обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Відсутність результату розгляду рапорту та прийнятого рішення про відмову у його задоволенні не дає підстав суду вирішувати питання про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідачем протиправно не було розглянуто рапорт позивача про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту та на спростування даного факту доказів відповідачем не надано, в тому числі і до суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обгрунтовано вважав за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача та визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту позивача від 04.11.2022 року про виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 04.11.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 в адміністративній справі №160/22854/23,- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 в адміністративній справі №160/22854/23,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак