Справа № 160/18327/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської митниці в якій позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за певною митною декларацією самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився із митною вартістю, заявленою декларантом, та, відповідно, самостійно визначеною декларантом сумою митних платежів, то підстави вважати таку суму митних платежів надмірно сплаченою як і право імпортера на їх повернення відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, справу розглянуто першим робочим днем 30.09.2024 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до таких висновків.
Декларантом виступала фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , яка діяла на підставі договору про надання послуг митного брокера від 03.10.2023 № 03102023 (договір вказаний у графі 44 МД).
14.10.2023 о 17:07 декларанту засобами електронного зв`язку було відправлено повідомлення про завершення митного оформлення ТЗ.
Від декларанта при митному оформленні ТЗ не надходило будь-яких інших додаткових документів або заяв про неможливість їх надання.
Розмір митної вартості заявлений декларантом в графах 12 та 45 митної декларації і становить 127519,26 грн.
В графі 47 митної декларації також декларантом заявлені та сплачені відповідні митні платежі (податки).
Так декларант в поданій ДМВ від 14.10.23 в графі 7 самостійно обґрунтував неможливість застосування кожного з методів від 1-го до 5-го.
Також в ДМВ в графі 8 декларант зазначав, що проводив аналіз раніше визначеної митної вартості імпортованих товарів.
З метою роз`яснення вищевказаних розбіжностей у визначені митної вартості автомобіля, Позивачем було направлено інформаційний запит на публічну інформацію.
- митну вартість автомобіля було визначено декларантом (ФОП ОСОБА_2 ) за резервним методом відповідно до ст. 64 Митного кодексу України;
- інформація про проведення декларантом будь-яких консультацій з митним органом щодо визначення митної вартості транспортного засобу в Київській митниці відсутня.
Відповідно до вищезазначеної заяви Позивач просила Відповідача внести зміни до наступних граф МД:
- 12 з «127 519,26» на «55 055,02»;
- 45 з «127 519,26» на «0»;
- 47 з «127 519,26» на «55 055,02»; «12 751,93» на «5 505,50»; «213 333,93» на «133 623,26»; «42 666,79» на «26 724,65».
До заяви було додано копії документів, що підтверджують вартість придбання автомобіля, а саме:
- копія експортної декларації країни вибуття автомобіля Польщі, №23PL402010E1554314 від 04.10.2023 року, де у графі 46 зазначено вартість 6 000;
- копія підтвердження перетину кордону Республіки Польща № 23IE599-2956798, де зазначено вартість/валюта 6 000 PLN;
- копія підтвердження банківського переказу на суму 6 000 злотих від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 із зазначенням призначення переказу коштів «Oplata za auto Volvo S60, vin НОМЕР_2 , po dogovoru pokupki ot 03.10.2023».
Як підставу відмови у внесенні змін до МД, Відповідачем зазначено про самостійне заявлення декларантом митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості та самостійне визначення грошового зобов`язання; відомість та прийнятність суми податкового навантаження платником.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
За змістом статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.
З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
Так, в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №814/1980/16 зазначено, що у разі якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за окремою митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину надмірно сплаченими. Якщо ж саме митний орган визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення про застосування митної вартості заявленої декларантом, сума надмірно сплачених митних та інших платежів повертається декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком №618.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №813/347/18.
З огляду на те, що під час митного оформлення товару у відповідних деклараціях митну вартість товару визначено самим позивачем, митний орган не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України.
Крім того, суд зазначає, що зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
Проте, позивачем не надано відповідних доказів, що зміни стосуються транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова