Справа № 440/7383/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Сич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 р. Справа № 440/7383/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2024, по справі № 440/7383/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Полтавської області , Національної поліції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку календарної вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок календарної вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 - 24 роки 01 місяців 07 днів вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 02 роки 08 місяців 15 днів, остаточно визначивши час служби в календарному обчисленні - 26 років 09 місяців 22 дні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19.07.2022 передбачали, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Питання про зарахування до календарної вислуги років стажу вислуги у пільговому обчисленні було предметом дослідження у іншій справі № 440/8431/21. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести позивача із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з 04.03.2021.

Після набранням рішенням у справі № 440/8431/21 законної сили позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Полтавській області із заявою 23.02.2024 з приводу обчислення календарної вислуги років із урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 440/8431/21, на яку відповідачем надано відповідь листом № 3-9/115/04/12-2024 від 14.03.2024.

Отже, не погоджуючись з вказаним рішенням позивач 19.06.2024, через 25 днів після відмови в відновленні порушеного права, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з цим позовом.

Крім того, апелянт посилався на введення в Україні воєнного стану, а також на запровадження карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та зупиненням у зв`язку з цим перебігу строків, встановлених, зокрема ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання до суду:

- позовної заяви, оформленої відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України, у тому числі, із зазначенням змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а також доказів надіслання такої заяви іншим учасникам справи;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

10.06.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви та про поновлення строку звернення до суду.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач зазначає як відповідачів Національну поліцію України та Головне управління Національної поліції в Полтавській області та заявляє такі вимоги:

- визнати протиправними дії Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку календарної вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Національну поліцію України, Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок календарної вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 - 24 роки 01 місяців 07 днів вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 02 роки 08 місяців 15 днів, остаточно визначивши час служби в календарному обчисленні - 26 років 09 місяців 22 дні.

У заяві про поновлення строку звернення до суду зазначено, що про порушення свого права позивач дізнався 23.05.2024, посилається на введення в Україні карантину, введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, який на даний час триває, зупинення перебігу строків щодо оскарження рішень контролюючих органів, встановлених ст. 56 Податкового кодексу України у період з 24.02.2022, набрання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/8431/21 законної сили 02.10.2021, звернення з листами до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області

У зв`язку з тим, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 24.06.2024, оскільки причини пропуску строку звернення до суду, вказані в заяві позивача про поновлення строку, визнані неповажними, судом першої інстанції прийнято ухвалу про її повернення.

При цьому, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки позивач звернувся з цим позовом до суду після 19.07.2022, тобто після набрання чинності змін, внесених до ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду із даним позовом обмежувався тримісячним терміном.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Так, предметом даного спору є відмова відповідача у здійснені перерахунку календарної вислуги років позивача із зарахуванням пільгової вислуги років та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії щодо перерахунку.

Із матеріалів справи встановлено, що наказом Національної поліції України "По особовому складу" від 14.02.2020 № 194 о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 полковника поліції ОСОБА_1 , начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з 14.02.2020.

Зазначеним наказом визначено, що станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років - 24 роки 01 місяць 07 днів; стаж служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 15 років 11 місяців 12 днів; вислуга років у пільговому обчисленні - 02 роки 06 місяців 14 днів.

Також в розрахунку вислуги років для призначення пенсії визначена календарна вислуга років позивача: 24 роки 01 місяць 07 днів та пільгова вислуга років: 26 років 09 місяців 22 дні.

Так, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Із матеріалів справи встановлено, що спірний розрахунок вислуги років позивача проведений відповідачем при його звільненні у лютому 2020, з огляду на що колегія суддів вважає обґрунтованим твердження суду першої інстанції про те, що починаючи з цього моменту позивач був обізнаний про порушене, на його думку, право на врахування пільгової вислуги років при обчислення календарної.

Натомість, до суду із даним позовом позивач звернувся лише 19.06.2024, тобто з порушенням встановленого строку.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, в обґрунтування дотримання строків звернення до суду із даним позовом позивач посилався на положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19.07.2022, згідно з якою у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини виникли з приводу проходження та звільнення позивача з публічної служби, а саме здійсненого відповідачем при звільненні розрахунку вислуги років, строк звернення до суду у разі незгоди з яким передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України.

При цьому, позовних вимог щодо оплати праці позивачем не заявлено, з огляду на що колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19.07.2022, якою не передбачалось обмеження строку звернення до суду із позовом про стягнення заробітної плати.

Одночасно колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України в редакції як до змін, внесених Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, так і після, строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору обмежувався трьома місяцями з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Стосовно посилань позивача на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 440/8431/21, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести позивача із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з 04.03.2021, та відмовою у зв`язку з цим Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області включити до календарної вислуги років вислугу, обчислену у пільговому розрахунку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказане судове рішення набрало законної сили 02.10.2021.

З приводу обчислення календарної вислуги років із урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 440/8431/21 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Полтавській області із заявою 23.02.2024 (а.с. 17), на яку відповідачем надано відповідь листом № 3-9/115/04/12-2024 від 14.03.2024 (а.с. 18).

Однак, наведені обставини не змінюють моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення прав, свобод та інтересів, а свідчать про час, коли ОСОБА_1 почав вчиняти дії щодо їх захисту.

Щодо посилання позивача на введення в Україні воєнного стану колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє по теперішній час.

Колегія суддів зазначає, що вказані обставини не можуть бути поважними причинами для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану та інші обставини вплинули на можливість своєчасного звернення до суду.

Зокрема, судом не встановлено обставин, що перешкоджали позивачу через запровадження в Україні воєнного стану звернутись до суду із позовом вчасно, а сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку без зазначення належного обґрунтування причин, які унеможливили подання позову у більш стислий строк.

Окрім того, колегія суддів, надаючи оцінку доводам апелянта, вважає за необхідне зауважити, що Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 стосується введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.

Позивачем не зазначено конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку та не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

При цьому, судовим розглядом встановлено, що у квітні 2023 ОСОБА_1 звертався до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Національної поліції України в іншій справі № 440/4053/23 щодо визнання протиправною відмови Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, зобов`язання Національної поліції України зарахувати до календарної вислуги років - 24 роки 01 місяців 07 днів вислуги в пільговому обчисленні у загальній кількості 02 роки 08 місяців 15 днів, обчисленні у загальній кількості 02 роки 08 місяців 15 днів, остаточно визначивши час служби в календарному обчисленні - 26 років 09 місяців 22 дні, внести зміни до наказу про звільнення № 194 від 14 лютого 2020 року, зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок одноразової грошової одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплатити за невраховані 2 календарних роки у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведене вище доводить, що позивач знав про порушення свого права ще в квітні 2023 та реалізував своє право на звернення до суду під час дії воєнного стану в Україні шляхом подання позовної заяви.

Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі № 826/4464/17 сформовано правовий висновок, згідно з яким пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про безпідставність посилань позивача на те, що про порушення свого права останній дізнався лише 23.05.2024.

Посилань позивача, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, на положення, у тому числі, Закону від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», якою було зупинено перебіг строків, встановлених, зокрема ст. 122 КАС України, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.

Вказаним законом доповнено розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України пунктом 3 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342,363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Таким чином, строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, продовжено на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Разом з тим, 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-IX від 18.06.2020 (далі - Закон №731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №731-IX визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020 р., закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи приписи пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції від 17.07.2020), з 17.07.2020 відновився відлік процесуальних строків, у тому числі строків звернення до суду із позовною заявою, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивачем не наведено обставини, що були об`єктивно непереборними та не залежали від дій самого позивача, а отже пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, позивачем не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо невиконання позивачем вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Отже, враховуючи викладені обставини колегія суддів доходить висновку про обґрунтоване повернення судом першої інстанції позовної заяви у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 по справі № 440/7383/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов