Справа № 209/1311/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 209/1311/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.06.2024 року в адміністративній справі №209/1311/24 (головуючий суддя першої інстанції Бистрова Л.О.) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась через «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 152-1 КУпАП серія 1ДІ №00480774 від 12.02.2024 року, справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.02.2024 року позивач дізналась від свого батька ОСОБА_2 , що відносно неї уповноваженими особами Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00480774 від 12.02.2024 року та визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП. Разом з тим, позивач не вчиняла жодного адміністративного правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 березня 2024 року адміністративну справу №209/1311/24 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради передано на розгляд до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська за підсудністю.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серія 1ДІ № 00480774 від 12.02.2024 року, якою ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 1 статті 152-1 КУпАП (а.с.139-144).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вважає, що Основний Закон України прямо не встановлює презумпції невинуватості щодо адміністративних правопорушень. Вказує, що мета оскарженого правила про об`єктивну відповідальність власника автомобіля полягає у створенні умов, при яких не залишаються безкарними порушення правил дорожнього руху у випадках, коли неможливо встановити особу, яка керувала автомобілем.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

12.02.2024 року відносно позивача уповноваженими особами Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00480774 та визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови, 10.02.2024 року о 11:32 год., транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Д1008 вул. Воскресенська в районі буд. №3-13, з не оплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин, чим порушено вимоги абз. 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342 та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП (а.с.48).

Разом з тим, батько позивача ОСОБА_2 надіслав клопотання від 12.02.2024 року до начальника інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в якому вказав, що ним 10.02.2024 року о 11:32 год. було здійснено паркову автомобіля FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 на майданчику для платного паркування за адресою: м. Дніпро, Д1008 вул. Воскресенська в районі буд. №3-13 та просив викликати його на розгляд справи про можливе адміністративне правопорушення (а.с.11).

Листом від 15.02.2024 року № 4/10-576 відповідач повідомив ОСОБА_2 , що за вказаним адміністративним правопорушенням винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00480774 від 12.02.2024 року відносно власника транспортного засобу (а.с.12).

Не погодившись з постановою про застосування адміністративного штрафу серія 1ДІ №00480774 від 12.02.2024 року, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено належним та допустимими доказами, що ОСОБА_1 , власниця вищезазначеного транспортного засобу, допустила інкриміноване їй адміністративне правопорушення, а тому спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є протиправною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами КАС України, КУпАП, Правилами паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342 (далі - Правила паркування транспортних засобів), Правилами паркування транспортних засобів на території м. Дніпра, затверджені рішенням Дніпровської міської ради від 21 грудня 2016 року №38/17 (далі Правила паркування транспортних засобів на території м. Дніпра), Законом України «Про дорожній рух».

Так, відповідно до ст.52-2 Закону України «Про дорожній рух» при розміщенні транспортних засобів на майданчику для платного паркування особи, які розміщують транспортні засоби на такому майданчику, оплачують вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу згідно з тарифом, встановленим органом місцевого самоврядування відповідно до порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.п.2, 26 Правил паркування транспортних засобів визначено, що користувач (особа, яка розміщує транспортний засіб на майданчику для паркування) зобов`язаний, окрім іншого, сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено. Аналогічні положення містять п.п.2.3, 6.4 Правила паркування транспортних засобів на території м. Дніпра.

Положеннями ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ст.152-1 ч.1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі за не оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування у виді штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до вищевказаної статті КУпАП визначено, що місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. Під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика). Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою ст.152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 КУпАП, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої ст.279-3 КУпАП, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

За змістом ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, фотофіксацією підтверджено порушення автомобілем FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 правил паркування, однак особу, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування) встановлено не було.

За змістом ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналіз наведеної норми, на яку посилався суд першої інстанції, дає підстави для висновку про те, що особа (власник транспортного засобу) звільняється від адміністративної відповідальності у випадку, якщо особа, що керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Як свідчать матеріали справи, батько позивача ОСОБА_2 надіслав клопотання від 12.02.2024 року до начальника інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому вказав, що ним 10.02.2024 року о 11:32 год. було здійснено паркову автомобіля FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 на майданчику для платного паркування за адресою: м. Дніпро, Д1008 вул. Воскресенська в районі буд. №3-13 та зазначив, що не погоджується з порушенням Правил дорожнього руху.

Таким чином, визнання того, що саме він був за кермом автомобіля, який скоїв порушення правил паркування, без дотримання інших умов, а саме: визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення; надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності; надання документа (квитанції) про сплату відповідного штрафу, не є законодавчо встановленими підставами для звільнення від відповідальності саме позивача, як власника транспортного засобу.

У відповідності до вимог ст. 14-2 КУпАП, інспектор з паркування, з відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, встановив особу власника автомобіля FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , до якої у відповідності до ст. 152-1 КУпАП застосовано відповідальність у вигляді штрафу. Вичерпного переліку умов для звільнення позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 279-3 КУпАП не встановлено.

Таким чином, порушень з боку посадових осіб відповідача при фіксуванні правопорушення та розгляді адміністративної справи з прийняттям постанови про накладення на позивача штрафу, апеляційним судом не встановлено.

Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в рішенні від 21 квітня 2021 року у справі №360/3611/20 стосуються справ щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема, суд першої інстанції не врахував приписи ст. 14-2 та 279-3 КУпАП, а також наявність у справі доказів (матеріали фотофіксації), якими підтверджено факт вчинення правопорушення і відсутність підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 червня 2024 року в адміністративній справі №209/1311/24 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 червня 2024 року в адміністративній справі №209/1311/24 скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко