Справа № 317/89/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року м.Дніпросправа № 317/89/24 2-а/317/3/2024

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року у справі № 317/89/24 (2-а/317/3/2024) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Дем`янова Владислава Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 709553 від 11 грудня 2023 року, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ч.ч.5 та 6 ст.121 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП та за ч.2 ст.126 КУпАП.

В позовній заяві позивач зазначав, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський ОСОБА_2 не виконав вимоги статей 245, 280 та 283 КУпАП, оскільки не встановив своєчасно, повно, об`єктивно та всебічно обставини справи; не з`ясував наявність обставин, які обтяжують або пом`якшують відповідальність; не встановив наявність або відсутність шкоди, завданої правопорушенням тощо; не зазначив усі необхідні відомості в оскаржуваній постанові. Крім того, розгляд справи був проведений на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем розташування органу, який проводив розгляд цієї справи, чим порушено вимоги статті 276 КУпАП. Також поліцейським ОСОБА_2 в порушення вимог ч.5 ст.258 КУпАП не було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що поліцейський ОСОБА_2 фактично не розглядав адміністративну справу відносно позивача, а обмежився складанням постанови. Вказував на відсутність у ОСОБА_2 повноважень на складання оскарженої постанови. При цьому він відмовив позивачу в можливості скористатись правовою допомогою адвоката.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року позовні вимоги позивача були задоволені, суд визнав протиправною та скасував оскаржену позивачем постанову та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач-2), була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач-2 зазначає, що 11.12.2023 о 12 год. 29 хв., по вул. Гвардійська у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області був зупинений транспортний засіб мопед, д.н.з. НОМЕР_1 /н під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На вказаному транспортному засобі, що йому належить, водій не ввімкнув покажчик повороту, без вдягненого мотошолому, а також керував транспортним засобом, яка не має права керування чим порушив п. 2.9 в, п.2.3 г, 2.1г, пп. 2.1а, п.9.2 б, пп. 30.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення та порушив п.2.3 підпункту в) Розділу 2 Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів Правил дорожнього руху України. Вказує, що дії поліцейського ОСОБА_2 повністю відповідають вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу відносно ОСОБА_3 розглянуто з повним дотриманням відповідної процедури, а постанову складено у повній відповідності до закону та підзаконних актів. Звертає увагу, що правопорушення зафіксовані на відеозаписі, здійсненому на боді-камеру поліцейського, яке долучено до матеріалів справи.

Позивач та відповідач-1 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача-2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що поліцейським СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції ОСОБА_2 11.12.2023 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 709553 відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених: ч.ч. 5 та 6 ст. 121 КУпАП (відсутність у ОСОБА_1 мотошолому під час керування мопедом та керування транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому порядку), ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил користування водієм ОСОБА_1 зовнішніми світловими приладами він не увімкнув покажчик повороту при здійсненні такого маневру) та за ч. 2 ст. 126 КУпАП ( ОСОБА_1 керував мопедом без наявності у нього права керування таким транспортним засобом).

Позивач, вважаючи постанову протиправною та незаконною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, скасовуючи спірну постанову, дійшов висновку, що з відеофайлів, які долучені на DVD диску, та на яких ґрунтуються висновки відповідачів, не вбачаються вчиненні позивачем адміністративні правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначають права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 2 cт. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст.217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року) передбачено, що повноваження з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення покладено на поліцейських підрозділів патрульної поліції та поліцейських, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 , як діючий працівник поліції, що має спеціальне звання, після візуального виявлення водія мопеду, позивача ОСОБА_1 , який був без одягненого мотошолому та не увімкнув покажчик повороту, мав законні підстави для його зупинки.

Крім того, в силу зазначених вище норм він мав повноваження скласти відносно такої особи постанову у справі про адміністративне правопорушення (якщо така справа відповідно до приписів КУпАП має розглядатися органом поліції), або протокол у справі про адміністративне правопорушення (якщо така справа підлягає розгляду суддею).

Таким чином колегія суддів не може погодитись з доводами позивача щодо відсутності у ОСОБА_2 повноважень на складання оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 зазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Як зазначено в оскарженій постанові, порушення ПДР встановлено лейтенантом поліції за допомогою відповідного технічного засобу (боді камера), відео з якого долучено до матеріалів справи.

Доказів на спростування фактів вчинення правопорушень позивач до суду не надав.

Так, наданим відповідачем відеозаписами зафіксовано факт порушення позивачем Правила дорожнього руху України, зазначені в оскарженій постанові.

Також колегія суддів відхиляє і доводи щодо порушення поліцейським вимог щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже село Біленьке, в якому було розглянуто справу, відноситься до території обслуговування ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, а доводи щодо обов`язку поліцейського розглядати справу про адміністративне правопорушення за місцем розташування органу є помилковим.

Колегія суддів зазначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, тому колегія суддів відхиляє і ці доводи позивача.

При дослідженні судом відеозапису події було встановлено, що зупинка позивача ОСОБА_1 була здійснена поліцейським ОСОБА_2 шляхом подання відповідного звукового спецсигналу, що повністю відповідає вимогам ПДР України. Таким чином доводи позивача в цій частині також є хибними.

В даному випадку, поліцейським ОСОБА_2 було дотримано процедуру притягенння до адміністративної відповідальності позивача.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, факт порушення позивачем ПДР та вчинення правопорушень, є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року у справі № 317/89/24 (2-а/317/3/2024) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак