Справа № 200/6109/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року Справа№200/6109/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Череповського Є.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 в, РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) (далі - Відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за останньою займаною посадою з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024року, з 05 травня 2024 року по день винесення рішення;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін ДПСУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024року, з 05 травня 2024року, у відповідності до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України 25.06.2018 № 558, Порядку від 26 червня 2018 за №745/3219, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII;

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін ДПСУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року, у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року.

В обґрунтування позову позивач вказує, що з 14.06.2022 року по теперішній час він перебуває на лікуванні в Королівстві Іспанія відповідно до висновку від 19.05.2022р., Виписки №1372 від 14.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України, та наказу №600ос. З березня 2022 року по жовтень 2023 року Позивач, перебуваючи на лікуванні в Університетській клініці міста Барселона Королівства Іспанії, отримував всі види грошового забезпечення, що належать йому за законом, враховуючи й додаткову винагороду в розмір 100 000,00грн. В листопаді 2023 року Позивачу безпідставно було припинено виплати всіх видів грошового забезпечення. В квітні 2024 року виплати грошового забезпечення були поновлені, але не в повному обсязі. В квітні 2024 року позивач письмово звернувся до Відповідача щодо неотримання виплат грошового забезпечення та додаткової винагороди в повному обсязі. Відповідно до наданої відповіді зазначено, що Позивач перебував в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (у зв`язку з хворобою) по 14 жовтня 2023року. В період з грудня 2023 по 19.03.2024 року грошове забезпечення не виплачувалося, у зв`язку з відсутністю підстав. В квітні 2024 року Позивачу були поновлені виплати грошового забезпечення з 20.03.2024 року, на підставі наказу командира НОМЕР_2 прикордонного загону від 24 березня 2024 року та довідки гарнізонної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 березня 2024 року №1570. Крім цього, зазначено, що якщо будуть надані підстави для нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 15.10.2024 по 19.03.2024, це питання буде розглянуто додатково. (які саме підстави для цього мають бути, заявнику не роз`яснено).

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн. щомісячно протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що проходження військової служби у Державній прикордонній службі врегульовано спеціальним законодавством, до якого відноситься, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі- Інструкція). У цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 4 розділу V Інструкції 1. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з органу Держприкордонслужби (крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні) виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали. Грошове забезпечення в цьому разі обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовці мали право на день звільнення від посад (звільнення від виконання службових обов`язків). У разі якщо в зазначені періоди у військовослужбовців відбулися зміни розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та додаткових видів грошового забезпечення або норм грошового забезпечення, грошове забезпечення перераховується з урахуванням нових розмірів за кожним з видів грошового забезпечення з дня, з якого відбулися відповідні зміни. У разі якщо загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою перевищив чотири місяці поспіль (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні), грошове забезпечення виплачується за умови, що таке перебування продовжене рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби на підставі висновку закладу охорони здоров`я (військово-лікарської комісії) Держприкордонслужби. Звертає увагу суду на те, що видання даного рішення є правом, а не обов`язком Військової частини НОМЕР_3 .

Додатково повідомляє, що Законом України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» внесено зміни до статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме абзац перший пункту 11 замінено двома новими абзацами такого змісту:

«Військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.

Не пізніше закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби».

Враховуючи, що лікування Позивача тривало більше ніж визначений термін, висновки ВЛК за даний період на адресу Відповідача не надходили, рішення командування військової частини НОМЕР_3 про призупинення виплат грошового забезпечення Позивачу є законне, обґрунтоване та прийняте в межах наданих повноважень та у спосіб визначений законом. Вважає за необхідним окремо виділити той факт, що після надходження довідки ВЛК у березні 2024 року, командуванням військової частини НОМЕР_3 прийнято рішення про поновлення грошових виплат Позивачу відповідно до вимог у законодавстві.

На виконання вимог Постанови № 168, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та підвищення рівня їх соціального захисту виданий наказ Міністерства внутрішніх справ України № 726 від 01.09.2023 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Даним наказом, зокрема, затверджуються Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі-Особливості) Вказаний наказ є обов`язковим для виконання органами охорони державного кордону в тому числі військовою частиною НОМЕР_3 .

Згідно пункту 13 Особливостей відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які: 1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

10.07.2024 Позивач звернуся з рапортом про виплату йому додаткової винагороди, проте до даного рапорту він не додав жодних документів, які б підтверджували право на отримання даної винагороди. У відповіді на даний рапорт зазначено, що для прийняття правового рішення, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень відповідно до Особливостей, останньому йому необхідно подати до НОМЕР_2 прикордонного загону всі необхідні документи, які підтверджують перебування, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). Враховуючи вказане, Відповідач не відмовив Позивачу у виплаті додаткової винагороди, а тільки повідомив про необхідність повторно звернутись із рапортом (разом з підтверджуваними документами) для розгляду даного питання. Відповідно твердження сторони позивача щодо бездіяльності військової частини НОМЕР_3 є безпідставними.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій представник заперечував проти доводів Відповідача зазначених у відзиві, підтримав доводи якій вже було наведено у позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також зазначив, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у встановлений частиною другою ст. 122 КАС України шестимісячний строк Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів». Позивач вперше звернувся до відповідача зі зверненням щодо грошового забезпечення 19 квітня 2024 року. Відповідь на звернення військовослужбовця містила лише твердження відповідача про правомірність скасування виплат грошового забезпечення без додавання жодного документа чи посилання на такий документ, у відповіді була відсутня інформація про розміри виплат, строки виплат та розшифрування видів грошового забезпечення. День, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, вважає, днем отримання від відповідача відповіді №09/5529-24-Вих від 03.06.2024 на адвокатський запит. З огляду на вищезазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїм прав без пропуску строку, встановленого законом.

Представником Відповідача були надані заперечення на відповідь на відзив та додаткові пояснення, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема зазначив, що Позивачем пропущено строк звернення до суду та те, що жодний з діагнозів зазначених в медичних довідках не є пораненням, яке пов`язане з захистом Батьківщини. Поранення пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 в, РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_5 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 08.07.2016 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до висновку комісії від 19.05.2022 про необхідність направлення ОСОБА_1 на лікування за кордон, останньому був встановлений діагноз «Вогнепальне поранення 18.03.2022: травматична ампутація лівої верхньої частини кінцівки на рівні середньої третини плеча у вигляді сформованої ампутаційної кукси. Вибухове поранення (18.03.2022). Стан після вітректомії, видалення металевого внутрішньоочного стороннього тіла сітківки, ендолазерна коагуляція сітківки, тампонада силіконом (13.04.2022) травматична катаракта лівого ока. Потребує реабілітаційних заходів із відновлення функцій, та протезування лівої верхньої кінцівки». Висновок: необхідне направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на лікування за кордон.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №1372 від 14.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України, рекомендовано продовження лікування в Королівстві Іспанія.

Згідно довідки ГВЛК №364 від 10.06.2022. відносно ОСОБА_1 , проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією при при Головному військово-медичному клінічному центрі (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби 10 червня 2022 року. Діагноз: Стан після вогнепального осколкового сліпого поранення (18.03.2022р.) лівого ока, лівої верхньої кінцівки, нижньої щелепи та операцій: (18.03.2022р.) первинної хірургічної операції, ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, (06.04.2022р.) видалення осколку з нижньої щелепи з правої сторони, (13.04.2022р.) видалення металевого внутрішньоочного стороннього тіла сітківки, ендолазеркоагуляції сітківки, тампонади силіконом лівого ока. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує лікування (протезування) за кордоном.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10 червня 2022 року №600ос «Про направлення на лікування» ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року направлено до Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії.

Витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 вересня 2022 року № 50-ОС ОСОБА_1 з 07 вересня 2022 року зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону згідно з пунктом 127 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України».

Згідно Акту №06-2022 від 09 листопада 2022 року розслідування нещасного випадку (випадок поранення), що стався 18 березня 2022 року о 13 годин 30 хвилин у НОМЕР_2 прикордонному загоні (форма Нвс-5) щодо потерпілого ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку, що відповідно до абз. 1 п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок з штаб-сержантом ОСОБА_2 вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби в районі ведення воєнних (бойових) дій, м. Маріуполь, Донецької області, будучи включеним до складу угрупувань військ (сил) Збройних Сил України з відсічі збройної агресії російської федерації проти України. До нещасного випадку (випадку поранення) призвели протиправні дії невстановлених осіб збройних сил російської федерації та незаконних збройних формувань. Порушень вимог нормативно-правових актів про охорону праці не встановлено. Вирішено скласти акт форми Нвс-1.

Згідно Акту №06/1-2022 (форма Нвс-1) від 09 листопада 2022 року про нещасний випадок (випадок поранення), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби ОСОБА_1 , причини нещасного випадку (випадку поранення): внаслідок протиправних дій невстановлених осіб, в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування танкового та артилерійського озброєння відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби. Поранення пов`язане з проходженням військової служби.

Витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 червня 2023 року № 324-ОС ОСОБА_1 який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону згідно підпункту 1 пункту 127 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону за підпунктом 9 пункту 127 (якщо військовослужбовець перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи перебуває у полоні як заручник або інтернована особа, - до його поранення), як такого, що перебуває на тривалому лікуванні.

08.03.2024 року ОСОБА_1 був направлений на медичний огляд до військоволікарської комісії Головного військово-медичного клінічного центру (направлення №199 від 08.03.2024).

Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії №1570 від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 потребує продовження лікування та протезування за кордоном. Наслідки вогнепального осколкового сліпого поранення (18.03.2022р.) лівого ока, лівої верхньої кінцівки, нижньої щелепи та операцій: ( 18.03.2022р.) ПХО рани, ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, (06.04.2022р.) видалення осколку з нижньої щелепи справа, (13.04.2022р.) видалення металевого внутрішньоочного стороннього тіла сітківки, ендолазеркоагуляції сітківки, тампонади силіконом лівого ока. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до розпорядження АДПСУ №11/57678/23-Вих від 17.11.2023 потребує продовження лікування.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України 22 березня 2024 року №318-ОС «Про продовження перебування на лікуванні» ОСОБА_3 з 17.11.2023 року продовжено перебування на лікуванні із збереженням грошового забезпечення військовослужбовця, який згідно з підпунктом 9 пункту 127 Положення зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (відповідно до розпорядження АДПСУ №11/57678/23-Вих від 17.11.2023 та згідно рішення військово лікарської комісії Головного ВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ довідка №1570 від 20.03.2024).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України 28 березня 2024 року №346-ОС «Про внесення змін до наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 22.03.2024 №318-ОС» пункт 1 наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 22.03.2024 №318-ОС викладено в наступній редакції: «Продовжити перебування на лікуванні із збереженням грошового забезпечення військовослужбовцю, який згідно з підпунктом 9 пункту 127 Положення зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (якщо військовослужбовець перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період) штаб-сержанту ОСОБА_3 з 20.03.2024 (відповідно до розпорядження АДПСУ №11/57678/23-Вих від 17.11.2023 та згідно рішення військово лікарської комісії Головного ВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ довідка №1570 від 20.03.2024)».

Листом №09/Т-353/366 від 18.05.2024 Позивачу було повідомлено, що штаб-сержант ОСОБА_4 перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (якщо військовослужбовець перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в особливий період) по 14 жовтня 2023 року. Фактично нарахування та виплата грошового забезпечення була здійснена по листопад 2023 року включно. За період з 01 грудня 2023 року по 19 березня 2024 року штаб-сержанту ОСОБА_5 не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення та додаткова винагорода у зв`язку з відсутністю підстав. Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби від 17 листопада 2023 року № 11/57678-Вих було визначено ряд заходів, на підставі проведення яких військовослужбовцю поновлюється виплата грошового забезпечення. На підставі Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 березня 2024 року № 1570 та наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 22 березня 2024 року № 318-ОС «Про продовження перебування на лікуванні» штаб-сержанту ОСОБА_6 продовжено перебування на лікуванні із збереженням грошового забезпечення військовослужбовця з 20 березня 2024 року. В квітні місяці 2024 року на підставі вище зазначеного наказу начальника 1 прикордонного було проведено нарахування та виплату грошового забезпечення штаб-сержанту ОСОБА_6 за період з 20 березня 2024 року по 30 квітня 2024 року та допомоги для оздоровлення за 2024 рік зі здійсненням відповідного перерахунку грошового забезпечення за період з 15 жовтня 2023 року по 30 листопада 2023 року. У разі представлення підтверджуючих документів, що дають право для нарахування та виплати грошового забезпечення (в т.ч. додаткової винагороди) за період з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024 року, Ваше питання буде розглянуто додатково.

08.07.2024 року Позивач звернувся з рапортом до Відповідача в якому просив повідомити про причини зупинення передбачених законодавством виплат та поновити належні йому виплати, починаючи з 17 листопада 2023 року, у зв`язку з продовженням перебування на лікуванні зі збереженням грошового забезпечення військовослужбовця.

Листом №09/8680-24-Вих від 08.08.2024 на рапорт, було повідомлено, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 15 червня 2023 року № 324-ОС «Про особовий склад» штаб-сержанта ОСОБА_7 , виведено в розпорядження у зв`язку з довготривалим лікуванням з 15 червня 2023 року.

Згідно підпункту 2 пункту 4 розділу V наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» у разі якщо загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою перевищив чотири місяці поспіль (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні), грошове забезпечення виплачується за умови, що таке перебування продовжене рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби на підставі висновку закладу охорони здоров`я (військово-лікарської комісії) Держприкордонслужби. Оскільки довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 була видана 20 березня 2024 року, грошове забезпечення було поновлено з 20 березня 2024 року.

Законом України від 21 березня 2024 року № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» внесено зміни до статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме абзац перший пункту 11 замінено двома новими абзацами такого змісту: «військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.

Не пізніше закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби».

З метою прийняття правового рішення, щодо нарахування та виплати Вам додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень відповідно до Особливостей, пропоную подати до НОМЕР_2 прикордонного загону всі необхідні документи, які підтверджують перебування, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних).

Згідно листа Адміністрації ДПС № 11/57678/23-Вих. від 17.11.2023 адресованого органам Держприкордонслужби, було повідомлено, що відповідно до абзацу першого пункту 11 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 1 глави 4 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва), здійснюється за весь період перебування їх у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва), але не більше 4 місяців (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

У разі, якщо загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) перевищив чотири місяці поспіль, грошове забезпечення відповідно до пункту 2 глави 4 розділу V вищеназваної Інструкції виплачується за умови, що таке перебування продовжене наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби на підставі висновку закладу охорони здоров`я (військово-лікарської комісії) Держприкордонслужби.

Начальникам військово-медичних клінічних центрів Державної прикордонної служби України видавати довідку (висновок військово-лікарської комісії) про потребу в продовжені лікування військовослужбовцям, загальний час безперервного перебування яких в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, або після поранення (контузії, травми, каліцтва) перевищив чотири місяці. Копію (примірник) такої довідки надсилати до органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить службу.

Відповідно до розрахункових листів з березня 2022 року по травень 2024 року №514 від 01.06.2024 року відносно ОСОБА_1 з березня 2022 року по листопад 2023 року Позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, також в період з березня 2022 року по вересень 2023 року Позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова винагорода у розмірі до 100000 грн., в період з грудня 2023 року по березень 2024 року виплата грошового забезпечення у тому числі щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відсутня. В квітні 2024 року позивачу було здійснено виплату грошового забезпечення за березень-квітень 2024 року без щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. та одночасно було здійснено відрахування виплаченого грошового забезпечення за 14 днів жовтень 2023 року та листопад 2023 року. В травні 2024 року Позивачу було здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення за 4 дні у розмірі 3467,15 грн. без щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. З червня 2024 року докази нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відсутні.

Відповідно до медичної довідки з відділення Реабілітації та Гематології Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії від 11.04.2023, зокрема зазначено: контроль та лікування травми лівого ока в цьому госпіталі; лікування у відділенні психіатрії; під час реабілітації та тренування рухів протезом пацієнт отримав надключичну латероцервікальну травму з лівого боку, після обстеження якої за допомогою хірургічного втручання було підтверджено діагноз ОСОБА_8 , і у цьому зв`язку необхідно розпочати лікування у відділенні гематології.

Відповідно до медичної довідки з відділення Реабілітації та Гематології Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії від 14.03.2024, зокрема зазначено: контроль та лікування травми лівого ока в цьому госпіталі; лікування у відділенні психіатрії; під час реабілітації та тренування рухів протезом пацієнт отримав надключичну латероцервікальну травму з лівого боку, після обстеження якої за допомогою хірургічного втручання було підтверджено діагноз ОСОБА_8 , і у цьому зв`язку проходить лікування у відділенні гематології. Після завершення лікування Лімфоми Ходжкіна пацієнт має з`явитися до лікаря для продовження процесу протезування.

Відповідно до медичної довідки з відділення нейрохірургії Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії від 12.06.2024 Позивач продовжує лікування. В довідці зокрема зазначено: пацієнт очікує хірургічного втручання через важке пошкодження хребта, не повинен мати фізичних навантажень та з медичної точки зору не рекомендовано повертатися до військової діяльності.

Відповідно до медичної довідки з відділення ортопедії і травми Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії від 29.09.2024 Позивач продовжує лікування. В довідці зокрема зазначено: контроль та лікування травми лівого ока в цьому госпіталі; лікування у відділенні психіатрії; на лівій верхній кінцівці адаптується протез та проводиться реабілітація для тренування його використання. Під час реабілітації та тренування рухів протезом пацієнт отримав надключичну латероцервікальну травму з лівого боку, після обстеження якої за допомогою хірургічного втручання було підтверджено діагноз ОСОБА_8 , і у цьому зв`язку проходить лікування у відділенні гематології. Після завершення лікування Лімфоми Ходжкіна пацієнт має з`явитися до лікаря для продовження процесу протезування. 26.08.2024 стався перелом лівої ключиці, через що має припинити використання протезу, оскільки він кріпиться до протезу. Пацієнт очікує операції в області поясниці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-другою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 06 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом другим статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пунктів першого-четвертого статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 статі 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до першого абзацу пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) становить не менше тижня та не може перевищувати в цілому чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). У разі направлення військовослужбовця на лікування за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, загальний час його перебування на лікуванні за кордоном, включаючи час переміщення з одного іноземного закладу охорони здоров`я до іншого та час очікування між плановими хірургічними втручаннями, не може перевищувати дванадцяти місяців підряд.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07 червня 2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено станом і на теперішній час.

Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі Постанова №168), в редакції Постанови №386 від 09 серпня 2023 року, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

09 серпня 2023 року до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №386 внесено зміни, згідно з якими Постанову №168 доповнено пунктом 1-2.

Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)., що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, з урахуванням змін до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №386 від 09 серпня 2023 року, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач одержав вогнепального осколкового сліпого поранення (18.03.2022р.) лівого ока, лівої верхньої кінцівки, нижньої щелепи та операцій: (18.03.2022р.) первинної хірургічної операції, ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, (06.04.2022р.) видалення осколку з нижньої щелепи з правої сторони, (13.04.2022р.) видалення металевого внутрішньоочного стороннього тіла сітківки, ендолазеркоагуляції сітківки, тампонади силіконом лівого ока. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує лікування (протезування) за кордоном., що підтверджується висновком комісії від 19.05.2022, довідками №1372 від 14.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України, ГВЛК №364 від 10.06.2022.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10 червня 2022 року №600ос «Про направлення на лікування» ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року направлено до Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії.

Згідно Актів №06-2022 (форма Нвс-5), №06/1-2022 (форма Нвс-1) від 09 листопада 2022 року розслідування нещасного випадку (випадок поранення), що нещасний випадок який стався 18 березня 2022 року о 13 годин 30 хвилин у ІНФОРМАЦІЯ_5 вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби в районі ведення воєнних (бойових) дій, м. Маріуполь, Донецької області, будучи включеним до складу угрупувань військ (сил) Збройних Сил України з відсічі збройної агресії російської федерації проти України. До нещасного випадку (випадку поранення) призвели протиправні дії невстановлених осіб збройних сил російської федерації та незаконних збройних формувань. Порушень вимог нормативно-правових актів про охорону праці не встановлено. Поранення пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії №1570 від 20 березня 2024 року

ОСОБА_1 потребує продовження лікування та протезування за кордоном. Наслідки вогнепального осколкового сліпого поранення (18.03.2022р.) лівого ока, лівої верхньої кінцівки, нижньої щелепи та операцій: ( 18.03.2022 р.) ПХО рани, ампутації лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, (06.04.2022 р.) видалення осколку з нижньої щелепи справа, (13.04.2022 р.) видалення металевого внутрішньоочного стороннього тіла сітківки, ендолазеркоагуляції сітківки, тампонади силіконом лівого ока. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до розпорядження АДПСУ №11/57678/23-Вих від 17.11.2023 потребує продовження лікування.

Як встановлено судом вище, позивач з 13 червня 2022 року перебуває на стаціонарному лікуванні за кордоном, що підтверджується медичними довідками Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії від 11.04.2023, 14.03.2024, 12.06.2024 та 29.09.2024.

Разом із цим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем, позивачу з березня 2022 року по листопад 2023 року Позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, також в період з березня 2022 року по вересень 2023 року Позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова винагорода у розмірі до 100000 грн., в період з грудня 2023 року по березень 2024 року виплата грошового забезпечення у тому числі щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відсутня. В квітні 2024 року позивачу було здійснено виплату грошового забезпечення за березень-квітень 2024 року без щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. та одночасно було здійснено відрахування виплаченого грошового забезпечення за 14 днів жовтень 2023 року та листопад 2023 року. В травні 2024 року Позивачу було здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення за 4 дні у розмірі 3467,15 грн. без щомісячної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. З червня 2024 року докази нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відсутні.

З вищевикладеного, вбачається, що фактично з березня 2022 року Відповідачем було визнано право Позивача на отримання ним грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. у зв`язку із перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні за кордоном, проте в подальшому такі виплати було зупинено.

Крім того, як вбачається з медичних документів Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії, відомості, про одужання позивача або закінчення лікування та реабілітації тих захворювань, з якими останній був направлений до госпіталю Іспанії відповідно до Наказу №600ос від 10.06.2022, відсутні.

Тобто, враховуючи вище встановлені судом факти та прийняття відповідачем відповідних наказів, відповідачу було достеменно відомо, що позивач у період з 13 червня 2022 року перебуває на безперервному стаціонарному лікуванні після тяжкого поранення за висновками військово-лікарських комісій, водночас, нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024 року, з 05 травня 2024 року та додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої Постановою №168, за періоди з 15 жовтня 2023 року відповідач не здійснив.

Суд зауважує, що відсутність у відповідача висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) для прийняття командиром військової частини рішення про виплату Позивачу грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах, не може ставитись в провину позивачу та обмежувати його право на отримання належного йому грошового забезпечення, з урахуванням додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої Постановою №168.

Враховуючи зазначене, суд критично відноситься до покликань відповідача на лист Адміністрації ДПС № 11/57678/23-Вих. від 17.11.2023, та до доводів відповідача відносно того, що військовослужбовцям, які перебувають на лікуванні у зв`язку з пораненням більше 4 місяців, та яким таке перебування рішенням командира військової частини не продовжено (у зв`язку з ненадходженням із лікарняного закладу або ВЛК висновку про необхідність подальшого лікування військовослужбовця), виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень не здійснюється.

Суд не погоджується з наведеними вище доводами відповідача та додатково враховує, що в контексті спірних правовідносин Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 та 1-1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також, відповідно до приписів Постанови №168 нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні здійснюється особам, зазначеним у пункті 1-1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні більше як 4 місяці, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні не здійснюється.

При цьому суд наголошує, що згідно з дослідженою медичною документацією (виписками із медичної карти стаціонарного хворого), позивач проходити безперервне лікування саме в умовах стаціонару з 13 червня 2022 року, що відповідачем не заперечується.

Крім того, право Позивача на отримання ним грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. Відповідачем фактично не заперечується.

Також, суд критично ставиться до доводів Відповідача про те, що жодний з даних діагнозів зазначений в медичних довідках Госпіталю Святого Христа САН ПАУ Університетської клініки міста Барселона Королівства Іспанії від 11.04.2023, 14.03.2024, 12.06.2024 та 29.09.2024 не є пораненням, яке пов`язане з захистом Батьківщини. Оскільки органом, що визначає обставини поранення, а саме гарнізонною військово-лікарською комісією відповідно до довідки №1570 від 20 березня 2024 року встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Доказів протилежного Відповідачем до суду надано не було.

Так, позивач оскаржує, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому грошового забезпечення з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024 року, з 05 травня 2024 року та щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року.

Докази нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, яка передбачена Постановою №168, в матеріалах справи відсутні.

Відтак, позивач має право на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, яка передбачена Постановою №168, а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення та винагороди у відповідні періоди є протиправною.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за останньою займаною посадою з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024року, з 05 травня 2024 року по день винесення рішення та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за останньою займаною посадою з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024року та відновити нарахування та виплату грошового забезпечення з 05 травня 2024 року, з урахуванням виплачених сум; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року та зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату позивачу щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Щодо клопотання про стягнення з відповідача витрати на правничу (правову) допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідна заява, викладена за текстом позову.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Належним чином підтверджені витрати позивача підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За наявності обґрунтованих заперечень відповідача суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача було надано клопотання про відмову у задоволенні вимог сторони позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, необхідних для надання правничої допомоги в розмірі 20 500,00 грн., оскільки вважає їх необґрунтованими, несумісними з виконаною роботою та такими, що є не пропорційними до предмету спору.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише вимогу про виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди передбаченої ПКМУ № 168 в період менше 1 року (відповідно законодавство не зазнало значних змін), не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених документів не є значним. Додатково звертаємо увагу суду, що умови Додаткової угоди передбачають оплату суми гонорару представнику позивача лише через місяць після набрання судовим рішенням першої інстанції законної чинності. Відповідно оплата гонорару станом на розгляд справи не здійснена, доказ такої оплати відсутній.

Зазначає, що Позивач, у порушення ч. 4 ст. 134 КАС України, не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідний для визначення розміру витрат на правничу допомогу. Відсутність детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, зокрема з зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під питання, чи є розмір таких витрат обґрунтованих і пропорційним предмету спору.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат, що викладена у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представником позивача надано суду договір про надання професійної правничої допомоги №35/цив-І від 23 травня 2024 року, ордер серії АН № 1498876, додаткову угоду № 1 від 30 травня 2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги №35/цив-І від 23 травня 2024 року та акт надання послуг від 28 жовтня 2024 року до до договору про надання професійної правничої допомоги №35/цив-І від 23 травня 2024 року, які підтверджують надання нею послуг правової допомоги позивачу.

Пунктом 3.1 3.2 Договору передбачено, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору Змовник сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Гонорар складається з суми вартості послуг.

Пунктом 3.6 3.8 Договору передбачено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є Додатком 2 до цього Договору. Підставою для сплати гонорару є акт виконаних робіт. Клієнт сплачує гонорар протягом 10 днів з моменту підписання Договору.

Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 1 від 30 травня 2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги №35/цив-І від 23 травня 2024 року оплата послуг за представництво інтересів Клієнта в Донецькому окружному адміністративному суді здійснюється протягом 30 (тридцяти) днів з дня набрання чинності рішенням суду першої інстанції у справі, після його ухвалення за наслідками розгляду позовних вимог, предмет і підстави яких наведені в позиції 1 таблиці в п.1 даної Додаткової угоди.

Відповідно до Акту наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №35/цив-І від 23.05.2024 адвокатом були надані клієнту послуги в наступному обсязі:

- Ознайомлення з матеріалами, наданими Клієнтом для визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення невиплаченої частини грошового забезпечення з 1го прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 ,

розгляд та аналіз судової практики - 2 000,00грн.;

- адвокатський запит від 29.05.2024 - 2 000,00грн.;

- адвокатський запит від 29.06.2024 - 2 000,00 грн.;

- Підготовка позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу та зобов`язання вчинити певні дії до Полтавського окружного адміністративного суду;

- Формування позовних заяв та додатків для сторін справи і надсилання їх до суду; - Контроль та відстеження прийняття судового рішення у справі, консультування Клієнта з питань, що виникатимуть в ході супроводу розгляду судом справи. - 8 000,00 грн.;

- Підготовка процесуальних документів відповіді на відзив - 5 000,00;

- Підготовка процесуальних документів додаткові пояснення - 1 500,00;

Загальний розмір гонорару: 20 500,00

Верховним Судом у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 наголошено, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Тобто, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду викладеній у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини 7 статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 року у справі № 813/481/18, від 02.10.2019 року у справі № 815/1479/18, від 29.10.2020 року у справі №686/5064/20, в ухвалі від 18.08.2021 року у справі №300/3178/20.

У свою чергу, у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що: «127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI, як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18…».

Також, згідно частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При цьому, суд зазначає, що наведені представником Відповідача у клопотанні підстави щодо відмови у задоволенні вимог сторони позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, необхідних для надання правничої допомоги в розмірі 20 500,00 грн., є не обгрунтованими та такими, що грунтуються лише на припущеннях. Також, суд зазначає, що зменшення витрат на правничу допомогу є правом, а не обов`язком суду.

Надавши оцінку співмірності суми фіксованого гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача.

Отже, понесені позивачем судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 500,00 грн. покладаються на відповідача.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 в, РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за останньою займаною посадою з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024року, з 05 травня 2024 року по день винесення рішення.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою з 15 жовтня 2023 року по 19 березня 2024року та відновити нарахування та виплату грошового забезпечення з 05 травня 2024 року, у відповідності до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України 25.06.2018 № 558, Порядку від 26 червня 2018 за №745/3219, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 15 жовтня 2023 року, у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 в, РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 500,00 грн. (двадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.В. Череповський