Справа № 360/729/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року справа №360/729/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Київській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 р. у справі № 360/729/24 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом адвоката Осики Максима Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 121 о/с від 30.05.2024; поновити на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області з 30.05.2024; стягнути з Головного управління Національної поліції України в Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.05.2024 і до дня прийняття рішення судом; звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області з 30.05.2024; звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції України в Київській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.05.2024 і до дня прийняття рішення судом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 121 о/с від 30.05.2024 «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0009992), дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції, з 30 травня 2024 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області з 31 травня 2024 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2024 по 29.08.2024 у розмірі 83908,37 (вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісім гривень 37 коп.) грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області з 31 травня 2024 року.

Допущено до негайного виконання судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 27662,10 (двадцять сім тисяч шістсот шістдесят дві гривні 10 коп.) грн..

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що позивача було звільнено зі служби згідно з п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. Згідно ч.2, 3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. Позивач 17 травня 2024 року особисто подав на ім`я начальника ГУНП в Київській області власноруч складений рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Від проходження військово-лікарської комісії відмовився. На рапорті міститься резолюція «звільнити з 30.05.2024» та особистий підпис начальника ГУНП в Київській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_2 30 травня 2024 року позивачу через месенджер «WhatsApp» направлено витяг з наказу ГУНП в Київській області та останній ознайомився із наказом ГУНП в Київській області від 29.05.2024 № 121 о/с. Отже, позивач скористався своїм правом на звільнення за власним бажанням із погодженим строком звільнення. Відтак, виконуючи бажання працівника звільнитися, начальником ГУНП в Київській області 29.05.2024р. видано наказ № 121 о/с, яким відповідно до розділу VII Закону № 580-VIII позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 30.05.2024р..За таких обставин, при звільненні позивача з 30 травня 2024 року ГУНП в Київській області діяло з дотриманням вимог законодавства.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до біографічної довідки майор поліції ОСОБА_1 (0009992) з 16.11.2023р. по 30.05.2024р. перебував на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області; в органах МВС з 05.08.2004р. по 07.11.2015р., в НПУ 07.11.2015р. по 30.05.2024р..

Відповідачем надано суду рапорт ОСОБА_1 (без зазначення дати складання) на ім`я начальника ГУНП в Київській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 з таким текстом: «Прошу Вас звільнити мене зі служби в Національній поліції за власним бажанням. Від проходження військово лікарської комісії відмовляюсь, так як вважаю себе здоровим».

30.05.2024р. позивачем складено рапорт на ім`я начальника ГУНП в Київській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 з проханням рапорт на звільнення з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не розглядати.

Згідно із витягом з наказу ГУНП в Київській області від 29.05.2024р. № 121 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 майора поліції ОСОБА_1 (0009992), дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції, 30 травня 2024 року; підстава рапорт ОСОБА_1 від 17.05.2024р..

Згідно із листом відділу документального забезпечення ГУНП в Київській області від 11.07.2024р. № СЕД-18873-2024, наданим у відповідь на запит начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Київській області від 10.07.2024 № СЕД-18519-2024 щодо надходження до ВДЗ рапортів ОСОБА_1 , згідно до електронної системи документообігу «МІА» від 30.05.2024 за вх. № СЕД-16029 (унікальний номер № 48529) зареєстровано рапорт про відкликання рапорту на звільнення ОСОБА_1 від 30.05.2024р.. Відповідно до резолюції керівництва ГУНП в Київській області рапорт був направлений для виконання до управління кадрового забезпечення ГУ. Інших рапортів від ОСОБА_1 до ВДЗ ГУНП в Київській області не надходило. На підставі наказу ГУНП в Київській області від 27.02.2024 № 355 «Про впровадження дослідної експлуатації системи електронного документообігу в ГУНП в Київській області» ВДЗ ГУНП в Київській області працює в електронній системі документообігу «МІА», тому надати до відділу правового забезпечення ГУ витяг з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з 15.05.2024р. по 02.06.2024р. не представляється можливим.

У листі т.в.о. начальника відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від липня 2024р. № 109/1402/01-2024, наданому у відповідь на запит начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Київській області від 10.07.2024р. № СЕД-18520-2024/1-98997, зазначено, що у відділі поліції №2 Бучанського РУП відсутні записи в журналі реєстрації вхідної кореспонденції, що містять відомості про реєстрацію рапортів ОСОБА_1 від 17.05.2024р., від 30.05.2024р.. Надано наявні докази оголошення учбової тривоги 30.05.2024р., розрахунки особового складу про залучення до чергувань у період з 16.05.2024р. по 30.05.2024р. ОСОБА_1 , зазначено, що відомість про прибуття особового складу за сигналом учбової тривоги не збереглась.

У період з 17.05.2024р. по 29.05.2024р. позивач залучався до добових чергувань, що підтверджується розстановками особового складу, задіяного на добові чергування 18.05.2024р., 21.05.2024р., 23.05.2024р., 24.05.2024р., 28.05.2024р., підписаними заступником начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області та затвердженими т.в.о. начальника ВП № 2 (м. Ірпінь) Бучанського РУП ГУНП в Київській області. У розстановці особового складу, задіяного на добові чергування, на 30.05.2024р. також зазначений позивач, проте 30.05.2024р. йому відкрито листок тимчасової непрацездатності АСЗН-Е35Х-7ВНА-7В7Н на період з 30.05.2024р. по 02.06.2024р..

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580).

Згідно із частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Частиною четвертою статті 59 Закону №580-VIII передбачено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Пунктом 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення №114), яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені статтею 77 Закону №580-VIII, за приписами пункту 7 частини 1 якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частина друга статті 77 Закону №580-VIII).

День звільнення вважається останнім днем служби (частина третя статті 77 Закону №580-VIII).

Як встановлено судом, згідно із витягом з наказу ГУНП в Київській області від 29.05.2024р. № 121 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» 30 травня 2024 року. Підставою для видання цього наказу зазначено рапорт позивача від 17.05.2024р..

В матеріалах справи міститься копія рапорту позивача про звільнення, оглядом якого встановлено, що він містить резолюцію «Звільнити з 30.05.2024», резолюцію «Не заперечую» начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_4 , датовану 17.05.2024р.; резолюцію «Не заперечую» з підписом та датою 17.05.2024р. без зазначення посади та ПІБ особи, яка її внесла.

Разом з тим, рапорт не містить дати його написання позивачем та відмітки про його реєстрацію в ГУНП в Київській області.

Проте, згідно вимог Інструкції з діловодства в системі Національної поліції, затв. наказом Національної поліції України від 20.05.2016р. № 414, при надходженні до ГУНП в Київській області рапорту незалежно від способу його доставки, передачі чи створення, він підлягає обов`язковій реєстрації у відповідності до вищенаведених вимог Інструкції .

При цьому, згідно із листом відділу документального забезпечення ГУНП в Київській області від 11.07.2024 № СЕД-18873-2024, наданим у відповідь на запит начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Київській області від 10.07.2024 № СЕД-18519-2024, згідно до електронної системи документообігу «МІА» від 30.05.2024 за вх.№ СЕД-16029 (унікальний номер № 48529) зареєстровано рапорт про відкликання рапорту на звільнення ОСОБА_1 від 30.05.2024р.. Відповідно до резолюції керівництва ГУНП в Київській області рапорт був направлений для виконання до управління кадрового забезпечення ГУ. Інших рапортів від ОСОБА_1 до ВДЗ ГУНП в Київській області не надходило. На підставі наказу ГУНП в Київській області від 27.02.2024р. № 355 «Про впровадження дослідної експлуатації системи електронного документообігу в ГУНП в Київській області» ВДЗ ГУНП в Київській області працює в електронній системі документообігу «МІА», тому надати до відділу правового забезпечення ГУ витяг з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з 15.05.2024 по 02.06.2024р. не представляється можливим.

Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано доказів складання позивачем рапорту про звільнення саме 17.05.2024р..

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не заперечується факт написання рапорту про звільнення, але з зауваженнями, що такий рапорт написано під тиском з боку керівництва, не 17.05.2024р., а 30.05.2024р..

Отже, доводи сторін щодо дати складання позивачем рапорту про звільнення різняться позивач наполягає на 30.05.2024р., відповідач на 17.05.2024р., проте достеменно встановити таку дату немає можливості, рапорт не містить ні дати написання, ні дати надходження до відповідача.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що 30.05.2024р. позивачем складено рапорт на ім`я начальника ГУНП в Київській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 з проханням рапорт на звільнення з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не розглядати.

Рапорт від 30.05.2024р. було направлено відповідачеві засобами електронного та поштового зв`язку. Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 640 відправлення отримано уповноваженою особою відповідача 03.06.2024р., що не заперечується відповідачем.

Також, листом відділу документального забезпечення ГУНП в Київській області від 11.07.2024р. № СЕД-18873-2024 підтверджується, що згідно до електронної системи документообігу «МІА» від 30.05.2024 за вх.№ СЕД-16029 (унікальний номер № 48529) зареєстровано рапорт про відкликання рапорту на звільнення ОСОБА_1 від 30.05.2024р.. Відповідно до резолюції керівництва ГУНП в Київській області рапорт був направлений для виконання до управління кадрового забезпечення ГУ.

З викладеного вбачається, що рапорт позивача про відкликання рапорту на звільнення надійшов до ГУНП в Київській області саме 30.05.2024р..

Згідно з підпунктом «ж» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Пунктом 68 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

За змістом пункту 8 Положення № 114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема: за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

У межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Отже, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника міліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку, якщо таке прохання міститься у рапорті про звільнення, є правомірною.

Відповідну правову позицію висловлював Верховний Суд у постановах від 31 січня 2024 року № 520/16737/21, від 12 серпня 2019 року у справі №810/3376/16, від 05 вересня 2019 року у справі №820/5844/16, від 22 жовтня 2019 року у справі №804/4997/17, від 22 листопада 2019 року у справі №813/740/17, від 20 грудня 2019 року у справі №826/375/17, від 05 лютого 2020 року у справі №819/744/16, від 20 травня 2020 року у справі №804/868/16, від 30 вересня 2020 року у справі №826/16621/17, від 14 січня 2021 року у справі №822/1093/18, від 09 лютого 2021 року у справі №826/10404/16, від 23 червня 2021 року у справі №813/740/17, від 11 серпня 2021 року у справі №826/7075/16, які по суті основуються на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 червня 2014 року у справі №21-241а14.

Натомість, за змістом наведених законодавчих приписів, у разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі №815/1490/16, від 22 листопада 2019 року у справі №813/740/17, від 15 лютого 2021 року у справі № 160/3607/19.

Як вже встановлено вище, відповідачем не надано доказів складання позивачем рапорту про звільнення саме 17.05.2024р., реєстрації такого рапорту у ГУНП в Київській області, і як наслідок не доведено наявності підстави, зазначеної у спірному наказі, для видання такого наказу про звільнення позивача за власним бажанням.

Разом з тим, позивачем висловлено бажання продовжувати службу в Національній поліції шляхом подання 30.05.2024р. рапорту про відкликання рапорту про звільнення, і відповідачем не надано доказів дотримання строку, визначеного пунктом 68 Положення № 114, при виданні оскаржуваного наказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 121 о/с від 30.05.2024р. «По особовому складу» в частині, що стосується звільнення позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 235 КЗпП визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно було поновлено позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області з 31 травня 2024 року.

Частиною другою статті 235 КЗпП України також визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції правомірно керувався положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідачем стягнута на користь позивача сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2024р. по 29.08.2024р. в розмірі 83908,37 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів не оспорюється.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Київській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 р. у справі №360/729/24 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 р. у справі №360/729/24 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 07 листопада 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 07 листопада 2024 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко