Справа № 580/2130/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2130/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Заїки М.М.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним дій щодо обчислення та виплати на його користь додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" від 29 квітня 2020 року №375 (далі - Постанова №375), за період з 1 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року, в розмірі 1,00 грн без врахування затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення йому додаткової доплати на період дії карантину;

- зобов`язання зробити перерахунок та виплатити йому додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену Постановою №375, за період з 1 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину, в наступних розмірах: по 50% від суми відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо обчислення та виплати на користь ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої Постановою №375, за період з 1 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року, в розмірі 1,00 грн. Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену Постановою №375, за період з 1 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину, в розмірі по 50,00% за кожен місяць від суми відповідного місячного грошового забезпечення з урахуванням виплачених коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо виплати позивачу доплати до грошового забезпечення за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, відповідно до Постанови №375, в розмірі 1,00 грн є протиправними, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення), передбачену Постановою №375 з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину, в розмірі: з березня 2021 року - грудень 2022 року - по 50,00% від суми відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Департамент патрульної поліції (далі - апелянт) звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Апелянт вказує, що фінансування для здійснення доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції у період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року до відповідача не надходило та згідно з положеннями Постанов Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку використання коштів фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками» від 22 квітня 2020 року №302 і №375 відповідач не є розпорядником коштів, відповідно, не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів. Також апелянт зазначає, що виплата доплати, передбаченої Постановою №375, здійснюється на власний розсуд Департаменту патрульної поліції. Крім того, апелянт зазначає про наявність судового рішення у справі №580/1171/23, яким зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену Постановою №375 за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року. На думку апелянта, позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом до відповідача про той самий предмет і з тих самих підстав, його вимоги вже розглянуті судом, а тому заявлені вимоги у даній позовній заяві не можуть бути предметом розгляду.

Позивач ОСОБА_1 заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 08 листопада 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 з 21 грудня 2015 року по час звернення до суду з даним позовом проходить службу в управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року по справі №580/1171/23, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплати позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої Постановою №375, за період з 01 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену Постановою №375, за період з 01 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року. У решті позовних вимог відмовлено.

Позивач 12 січня 2024 року звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції генерала поліції третього рангу Є. Жукова з заявою про надання публічної інформації про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року по справі №580/1171/23.

Листом від 13 лютого 2024 року Департамент патрульної поліції №М-511/41/5/05-2024 надіслав позивачу ОСОБА_1 розрахунок доплати у вигляді розрахункового листа за січень 2024 року, з якого вбачається, що позивачу проведено нарахування в сумі 1 грн.

Вважаючи дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування суми 1 грн протиправними, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року №211 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року №1236 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 29 квітня 2020 року №342 (далі - Постанова №342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови №342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Відповідно до пункту 1 Постанови №375 на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно пунктів 2-5 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Отже, підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено, і з цим погоджується суд апеляційної інстанції, що позивач, зокрема, з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року року включений до Списку працівників для встановлення додаткової доплати на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни, поліцейським, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах. У списку наявні відомості про кількість змін протягом яких позивач під час виконання службових обов`язків забезпечував правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням.

Також цим списком визначено розмір доплати, з урахуванням показника пропорційності визначеного керівником, який у період з березня 2021 року - по січень 2022 року, становить 50,00% від суми відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач набув право на отримання спірної доплати саме за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року у належному розмірі, яка не виплачувалась, тоді як відповідачем на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/1171/23 здійснено виплату позивачу додаткової доплати у сумі 1,00 грн.

Твердження відповідача про те, що виплата доплати, передбаченої Постановою №375, здійснюється на власний розсуд є безпідставними, оскільки у списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину позивачу у період з березня 2020 року по січень 2022 року керівником УПП в Черкаській області визначено розмір доплати з урахуванням показника пропорційності відпрацьованого часу, а саме: у березні 2020 року становив - 30% грошового забезпечення, квітні 2020 року - 28,13%, травні 2020 року - 40%, червні 2020 року - 78,57%, липні 2020 року - січні 2022 року - по 50% від суми відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає необґрунтованим твердження апелянта про те, що розмір доплати встановленої позивачу у розмірі 1,00 грн є достатнім, оскільки позивач отримував вказану доплату в збільшеному розмірі відповідно до наведеного списку.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд апеляційної інстанції вваажає, обгрунтованими висновок суду першої інстанції, що дії відповідача щодо обчислення та виплати на користь позивача додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої Постановою №375 за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, в розмірі 1,00 грн є протиправними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення), передбачену Постановою №375, з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину, в розмірі: з березня 2021 року - грудень 2022 року - по 50,00% від суми відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць.

Щодо твердження апелянта про те, що відсутність фінансування для здійснення спірної доплати позивачу є підставою для визнання його дій правомірними, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає необгрунтованими, виходячи з слідуючого.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №911/4249/16 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справах №925/246/17, №925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №12-46гс18.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, в Рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Разом з тим, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Важливим є і те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі "Кечко проти України" зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у справі "Бакалов проти України" та у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доводи скаржника щодо його дискреційних повноважень, колегія суддів оцінює наступним чином.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 квітня 2017 року №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Враховуючи встановлення судовим рішенням у справі №580/1171/23 протиправності дій відповідача щодо не проведення спірної виплати, а в подальшому здійснення такої виплати у сумі 1 грн, що суперечить пункту 1 Постанови №375, списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину позивачу у період з березня 2020 року по грудень 2022 року, затвердженого керівником УПП в Черкаській області, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що посилання відповідача на власні дискреційні повноваження з цього приводу є безпідставними.

Посилання апелянта щодо подання позивачем аналогічних позовів у справах №580/1171/23 та №580/2130/24, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відхиляє, оскільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/1171/23 встановлено право позивача на отримання спірної виплати шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною. Проте, у межах справи, яка розглядається, позивач оспорює дії відповідача щодо нарахування доплати за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року в розмірі 1,00 грн без врахування затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення позивачу додаткової доплати на період дії карантину.

Питання протиправності дій відповідача щодо виплати доплати не слугували предметом судового розгляду у справі №580/1171/23 та суд не надавав їм правову оцінку, оскільки вони виникли пізніше, тобто після проведення нарахувань в сумі 1 грн.

За таких умов, вищезазначені адміністративні позови не є подібними, втім пов`язані спрямованістю на ефективний захист порушених апелянтом прав позивача.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року, а тому апеляційну скаргу представника відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак