Справа № 203/3622/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 203/3622/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року в адміністративній справі №203/3622/23 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Вінницької митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Вінницької митниці від 07 березня 2023 року про накладення стягнення за ч. 1 ст. 471 МК України у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову виконуючого обов`язки начальника Вінницької митниці Держмитслужби від 07 березня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу за ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України, закрито справу про порушення митних правил № 0152/401000/23 провадженням за п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі №203/3622/23 апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року в адміністративній справі №280/2358/24 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року в адміністративній справі №280/2358/24 - залишено без змін.

12 липня 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представник позивача подала заяву про стягнення судових витрат: сплаченого судового збору у сумі 876,06 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн., обґрунтовуючи такі вимоги обумовленими у договорах з адвокатом Шевченком А.С. та Хлєбниковою В.Д. з клієнтом ОСОБА_1 розмірами гонорару та оплати наданих послуг правничої допомоги.

23 липня 2024 року представник відповідача засобами електронної пошти подав заяву про зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, навівши аргументи неспівмірності заявленої суми та її явного безпідставного завищення, а також передчасності розподілу судових витрат, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення від 09 липня 2024 року.

Додатковим рішенням від 08 серпня 2024 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної митної служби України (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 876.06 грн. (вісімсот сімдесят шість гривень 06 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень). В задоволенні решти вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Вінницька митниця, не погодившись з додатковим рішенням суду, звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, проти задоволення заяви та стягнення витрат на правову допомогу заперечує та клопотала про зменшення їх розміру через явну неспівмірність.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, додаткове рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, ч.1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, з матеріалів справи слідує, що позивач при зверненні з позовом сплатив судовий збір 876,06 грн., що підтверджується квитанцією ТАСКомбанк від 29 червня 2023 року № (т.1 а.с.16).

За наведених обставин підтвердження сплати судового збору та виходячи з результату розгляду справи і вимог ч.1 ст. 139 КАС України судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом Шевченком А.С. надано договір про надання правової допомоги № 2806 від 28 червня 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Шевченком А.С. за умовами п.2.2. якого, сторони домовились про фіксований розмір гонорару за представництво інтересів у суді під час здійснення адміністративного судочинства у суді першої інстанції з оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0151/401000/2023 в розмірі 5000,00 грн., які підлягають оплаті протягом п`яти банківських днів від дати набрання законної сили рішенням суду.

Згідно умов п.1 доданого детального опису робіт (наданих послуг) від 15 грудня 2023 року адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги у справі №203/3622/23 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної митної служби України про скасування постанови № 0151/401000/2023 від 07 березня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 471 МК України у період з 28 червня 2023 року по 06 вересня 2023 року надано правову допомогу під час судового провадження у суді першої інстанції, перелік якої вказаний у п.п.1-6.

Як встановлено судом, предметом розгляду в адміністративній справі №203/3622/23 була інша постанова про порушення митних правил, ніж та стосовно оскарження якої укладений договір про надання правової допомоги та складений опис робіт, - під № 0152/401000/23, а не № 0151/401000/2023.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу за цим договором стосовно іншої постанови.

Також встановлено, що оригіналів договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023 року з адвокатом Шевченком А.С. та детального опису робіт (наданих послуг) від 15 грудня 2023 року представник позивача не має, і додала до своєї зави лише фотокопії, посвідчені з інших фотокопій, а не з оригіналів.

Крім того, з часу винесення оскаржуваної у цій справі постанови з 07 березня 2022 року в Україну позивач не повертався, тоді як до заяви представником додана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» додана ксерокопія договору і опису робіт на яких міститься відображення підпису від імені ОСОБА_1 , без підписання таких документів кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом та без надання доказів на усунення сумнівів у дійсному підписанні цих документів позивачем.

Отже, такий договір та детальний опис робіт (наданих послуг) як належний та допустимий доказ на підтвердження понесення витрат на правову допомогу не може бути прийнятий.

Також до заяви доданий договір про надання правової допомоги від 19 вересня 2023 року, додаткова угода № 1 від 19 вересня 2023 року та акт приймання-передачі правової допомоги № 1 від 19 червня 2024 року, підписані кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом ОСОБА_1 , та адвокатом Хлєбниковою Н.А. 12 липня 2024 року (т.2 а.с.112-113, 114, 114-зворот, 116), а також у справі наявний ордер згенерований в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 19 вересня 2023 року (т.1 а.с.100).

Відповідно до умов п.2.1, п.2.21 вказаного договору від 19 вересня 2023 року вартість послуг за цим договором визначається в додаткових угодах та /або в рахунку(ах) до договору, які є невід`ємною частиною даного договору, в тому числі - погодинна оплата вартості, яка визначається шляхом множення об`єму ефективно витраченого часу адвоката на ціну послуг однієї години.

За умовами п.2 додаткової угоди № 1 від 19 вересня 2023 року сторони погодили, що вартість наданих послуг складатиме 1000,00 грн. за годину роботи адвоката; кількість витраченого часу на кожну виконану адвокатом задачу, за завданням клієнта, відображатиметься адвокатом в акті наданих послуг, підписання якого обома сторонами свідчитиме про погодження кількості витраченого часу на роботу адвокатом за узгодження вартості наданих послуг.

Згідно пункту 3 акту приймання-передачі правової допомоги № 1 від 19 червня 2024 року у перелік наданих адвокатом послуг включено: 1) ознайомлення з матеріалами справи та консультування 2 год., 2) написання та відправка через електронний суд письмових пояснень до судових дебатів 3 год., 3) підготовка до 11 судових засідань 6 год., 4) написання та направлення чотирьох клопотань про долучення доказів до матеріалів справи 4 год.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні направлені через підсистему «Електронний суд» чи в інший спосіб, письмові пояснення до судових дебатів.

За доводами представника позивача, такі письмові пояснення були подані до судових дебатів 29 січня 2024 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком про безпідставність включення цього пункту витрат у 3 год. вартістю 3000,00 грн. до витрат на правничу допомогу і взяття таких до розрахунку.

Судом встановлено, що вказаний документ має назву «додаткові письмові пояснення», який поданий на стадії судового розгляду, за змістом цих додаткових письмових пояснень не йшлося про виступ у дебатах із заключним словом та після їх подання представником позивача декілька разів подавалися додаткові докази, що вказує на те, що додаткові письмові пояснення від 29 січня 2024 року жодним чином не стосувалися дебатів, а самі дебати проведені 09 липня 2024 року. Отже, доводи представника позивача про подання таких письмових пояснень до судових дебатів 29 січня 2024 року є безпідставними та не приймаються до уваги.

За таких обставин, стосовно інших пунктів виконаних робіт на суму 12000,00 грн. судом вірно прийнято до уваги пропорційність заявлених витрат до предмету спору, що стосувався стягнення штрафу в розмірі 1700,00 грн., тоді як заявлений розмір витрат майже в сім разів більший, що свідчить про непропорційність заявленої суми.

Також, з огляду на встановлені у рішенні суду дійсні обставини справи, наявні підстави для зменшення за обґрунтованою заявою представника відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу до співмірного та пропорційного до предмету спору та значення справи для сторін, з урахуванням поведінки сторони до 4000,00 грн.

Враховуючи викладене підстави для скасування додаткового судового рішення відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вінницької митниці на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року в адміністративній справі №203/3622/23 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року в адміністративній справі №203/3622/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко