Справа № 400/9712/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 р. № 400/9712/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумський район, Сумська область, 40009, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,

проскасування рішення від 16.09.2024 №51 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про:

скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 16.09.2024 № 51 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію позивачу з 09.09.2024 із врахуванням періодів:

навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982 згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.07.1982 та диплому НОМЕР_2 , виданого 19.07.1982;

військової служби з 31.05.1983 по 31.06.1985 згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.07.1982 та військового квитка № НОМЕР_3 ;

роботи з 06.08.1985 по 24.02.1987 згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.07.1982;

роботи з 19.09.1989 по 15.03.1990 згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.07.1982, архівної довідки від 07.10.2024 № 01-15/932;

роботи з 19.04.1990 по 12.03.1992 згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.07.1982.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.09.2024 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за призначенням пенсії, за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийняло рішення від 16.09.2024 № 51 про відмову в призначенні йому пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В цьому рішенні зазначено, що позивачу не зараховано періоди його навчання, служби в армії та роботи у зв`язку з неналежним заповненням відповідних записів у його трудовій книжці. На переконання оскаржуване рішення є протиправним, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та не потребує додаткових відомостей у разі наявності відповідних записів у ній. Крім цього, на його думку, на нього не може перекладатися тягар доведення правдивості та достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці.

У відзиві на позовну заяву від 29.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заперечило проти позову і просило відмовити в його задоволенні повністю. Відзив умотивовано тим, що при прийняті оскаржуваного рішення до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 19.07.1982 і період військової служби з 31.05.1983 по 21.06.1985, оскільки записи в трудовій книжці внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110. Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 06.08.1985 по 24.02.1987, бо в записі про прийняття на роботу відсутня назва підприємства, з 19.09.1989 по 15.03.1990, бо відсутній наказ та дата наказу про звільнення з роботи, з 19.04.1990 по 12.03.1992, бо є виправлення в місяці наказу про звільнення з роботи. За наданими до заяви про призначення документами встановлено, що його страховий стаж склав 28 років 1 місяць 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV). Також відповідач додатково закцентував увагу на тому, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Позовна заява з додатками та ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 про відкриття провадження в адміністративній справі надіслані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані ним відповідно 16.10.2024 і 17.10.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області правом на подачу відзиву не скористалося. На підставі частини шостої статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із записами №№ 1, 6, 7, 16-19 трудової книжки позивача НОМЕР_1 , заповненої 30.07.1982, позивач відповідно:

з 01.09.1979 по 19.07.1982 навчався в МПТУ № 21 м. Ялта;

з 31.05.1983 по 21.06.1985 проходив військову службу;

з 06.08.1985 по 24.02.1987 працював електрозварювальником п`ятого розряду будівельного управління № 38 Ялтміськжитлбуду;

з 19.09.1989 по 15.03.1990 працював електрозварювальником ручної зварки за 4 розрядом в ремонтному цеху Херсонського експериментального ремонтно-механічного заводу;

з 19.04.1990 по 12.03.1992 працював електрозарювальником четвертого розряду ручної дугової зварки Комбінату «Залізобетонбудматеріал».

У дипломі від 19.07.1982 Г № 332176 зазначено, що позивач з 01.09.1979 по 19.07.1982 навчався в Середньому МПТУ № 21.

Відповідно до даних військового квитка позивача він з 31.05.1983 по 21.06.1985 проходив строкову військову службу.

Згідно з Архівною довідкою Комунальної установи «Трудовий архів м. Херсона» від 07.10.2024 № 01-15/932 у документах архівного фонду Акціонерного товариства «Херсонський ремонтно-механічний завод» є накази директора завода Херсонського експериментального ремонтно-механічного заводу про зарахування позивача 19.09.1989 на роботу електрозварювальником ручної зварки 4 розряду в ремонтному цеху та про його звільнення із вказаної роботи 15.03.1990.

09.09.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення йому пенсії за віком, тобто коли йому вже виповнилося 60 років. Згідно з розписки-повідомлення до цієї заяви позивач додав трудову книжку, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, довідку про відкритий рахунок в банку і пам`ятку пенсіонера.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, яке 16.09.2024 прийняло рішення № 51 про відмову у призначенні пенсії (далі Рішення від 16.09.2024).

Вказане рішення про відмову аргументовано тим, що позивач не має право на призначення пенсії, оскільки у нього відсутній необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону № 1058-IV 31 рік. Відповідно до поданих позивачем документів до страхового стажу не зараховані періоди:

з 01.09.1979 по 19.07.1982 навчання та з 31.05.1983 по 21.06.1985 військової служби, оскільки відсутні документи, що підтверджують дані періоди, записи в трудовій книжці зроблені не належним чином;

з 06.08.1985 по 24.02.1987, оскільки відсутня назва організації, в яку заявник прийнятий на роботу;

з 19.09.1989 по 15.03.1990, оскільки відсутній наказ та дата наказу про звільнення з роботи;

з 19.04.1990 по 12.03.1992, оскільки є виправлення в місяці наказу про звільнення.

Вважаючи Рішення від 16.09.2024 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідачі порушили його право на отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивача з 01.09.1979 по 19.07.1982, з 31.05.1983 по 21.06.1985, з 06.08.1985 по 24.02.1987, з 19.09.1989 по 15.03.1990 та з 19.04.1990 по 12.03.1992 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують;

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.9, абзацу першого пункту 4.1 Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (чинна до 17.08.1993), а також абзацу першого пункту 2.10 абзацу першого пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110:

у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається;

у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що невірне заповнення записів про навчання і військову службу позивача (зазначення відповідних періодів у записах №№ 1 і 3 у 3 стовпчику замість 2), відсутність реквізитів наказа про звільнення (запис № 17), а також наявність виправлення в місяці наказа про звільнення (запис № 21) не можуть бути підставами для незарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Поряд з цим, вказане у Рішенні від 16.09.2024 твердження про те, що відсутня назва організації, в яку заявник прийнятий на роботу з 06.08.1985 не відповідає дійсності, оскільки у запис № 6 трудової книжки позивача зазначено її назву: БУ-38 Ялтміськжитлобуд.

Відтак протиправно не зарахував відповідні періоди роботи позивача до його страхового стажу, а отже Рішення від 16.09.2024 є протиправним.

Водночас суд врахував, що періоди з 01.09.1979 по 19.07.1982, з 31.05.1983 по 21.06.1985 та з 19.09.1989 по 15.03.1990 також підтверджуються відповідно дипломом від 19.07.1982 Г № 332176, військовим квитком позивача та Архівною довідкою Комунальної установи «Трудовий архів м. Херсона» від 07.10.2024 № 01-15/932. Ці документи позивач не додав до своєї заяви від 09.09.2024 про призначення йому пенсії за віком.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу з 09.09.2024 пенсію за віком, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 826/9727/16 і від 04.08.2020 у справі № 340/2074/19.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд не має можливості достовірно стверджувати, що у разі зарахування до страхового стажу позивача з 01.09.1979 по 19.07.1982, з 31.05.1983 по 21.06.1985, з 06.08.1985 по 24.02.1987, з 19.09.1989 по 15.03.1990 та з 19.04.1990 по 12.03.1992, що він відповідатиме усім умовам, необхідним для призначення йому пенсії віком.

Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, а саме:

визнати протиправним і скасувати Рішення від 16.09.2024;

зобов`язати орган Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 01.09.1979 по 19.07.1982, з 31.05.1983 по 21.06.1985, з 06.08.1985 по 24.02.1987, з 19.09.1989 по 15.03.1990 та з 19.04.1990 по 12.03.1992;

зобов`язати орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву позивача від 09.09.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Відповідно до підпункту 2, абзацу п`ятого підпункту 3, підпункту 4 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 № 28-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань:

планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду;

організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства;

забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат.

Таким чином, належним відповідачем в адміністративних справах щодо призначення (перерахунку, переведення) пенсій є орган Пенсійного фонду України, який здійснює пенсійні виплати пенсіонеру, тобто орган Пенсійного фонду України, на обліку якого перебуває пенсіонер.

Оскільки позивач проживає в Миколаївській області, і він подав заяву про призначення йому пенсії за віком до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, тому саме цей орган Пенсійного фонду України є належним відповідачем щодо вищевказаних позовних вимог.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Квитанцією від 15.10.2024 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу в загальному розмірі 605,60 грн (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумський район, Сумська область, 40009; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 16.09.2024 № 51 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до страхового стажу періоди його навчання, проходження військової служби та роботи з 01.09.1979 по 19.07.1982, з 31.05.1983 по 21.06.1985, з 06.08.1985 по 24.02.1987, з 19.09.1989 по 15.03.1990 та з 19.04.1990 по 12.03.1992;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) від 09.09.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумський район, Сумська область, 40009; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 12 листопада 2024 року