Справа № 380/11053/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 рокусправа № 380/11053/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Госпітальна 16, м. Київ), Військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_5 про визнання дій протиправними та скасування наказу, у якій позивач, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути скаргу ОСОБА_1 на постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову ВЛК про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2023 №92 про призов на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та призначення на посаду солдата ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_5 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 та призначення на посаду солдата ОСОБА_1 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_5 прийняти рішення про виключення солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_5 .

Позов обґрунтований тим, що позивача мобілізовано за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.04.2024 за №92 та скеровано для проходження військової служби у Військову частину НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 ). Позивач стверджує, що з результатами та висновком ВЛК його не ознайомили, довідку ВЛК не надали, акту огляду він не підписував. Позивач не погоджується з визнанням його придатним до військової служби. Вважає, що медичний огляд, рішення ВЛК та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято з порушенням чинного законодавства, оскільки під час призову та оформлення на військову службу 16.04.2024 рентгенологічні обстеження органів грудної клітки, ЕКГ, вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор не виконувались. ВЛК не враховано, що у позивача діагностовано кіфоз під L57' з клиновидною деформацією ThX хребця зі зниженням висоти тіла в передніх відділах. Міжхребцеві диски на всьому протязі звужені. Замикаючі пластини склерозовані, місцями нечіткі, нерівні. Крайові кісткові розростання по передніх кутах. Відповідно до висновку від 10.05.2023 діагностовано сколіоз ІІІ ст., посилений грудний кіфоз, остеохондроз ГВХ, клиновидну деформацію ThX хребця. Згідно з Актом дослідження стану здоров`я від 10.05.2023 діагностовано сколіоз ІІІ ст. ГВХ, остеохондроз ГВХ, клиновидну деформацію ThX хребця, посилений грудний кіфоз з порушенням функції хребта.

За твердженнями позивача та його родичів (зокрема, сестри ОСОБА_2 ), під час несення служби в навчальному центрі його стан здоров`я не покращився, а погіршився. Хвороба прогресує, загострюється. У випадку навантажень у нього може відбутись загострення з втратою працездатності, як це бувало до початку військової служби. Через це він припускає, що у випадку залучення до виконання військових обов`язків, які він не може виконувати належним чином у зв`язку зі станом здоров`я, є ризик ненароком учинити будь-яку небезпечну чи аварійну ситуацію не зі своєї вини. Тобто, це може призвести навіть до нещасного випадку, каліцтв чи жертв. Таким чином, є прямий ризик зашкодити колегам військовослужбовцям замість допомогти у виконанні завдань. Наведене унеможливлює подальше належне проходження військової служби. Таким чином, проведені огляди ВЛК та прийняті рішення про придатність до військової служби не відповідають реальному стану здоров`я позивача. Під час проведення огляду не було застосовано метод індивідуальної оцінки відповідно до вимог Положення ВЛК, не проводилось опитування про наявні скарги на здоров`я. ВЛК не враховувало сукупність таких факторів як вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби. Лікарями не було враховано медичні документи про стан здоров`я та виписки із картки хворого щодо попереднього лікування.

Зауважує, що скаргу до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ на постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія додається), підписану електронним цифровим підписом та надіслану 04.05.2024 на електронну адресу Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) залишено без розгляду та відповіді. Наведене зумовило звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.06.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.07.2024 року залучено до участі у справі Військову частину НОМЕР_5 як співвідповідача та витребувано докази.

Ухвалою суду від 27.09.2024 року представнику Військової частини НОМЕР_5 продовжено процесуальний строк на подання відзиву до суду.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року витребувано докази у ІНФОРМАЦІЯ_5 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України.

Відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7 ), правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою від 03.06.2024 про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача. На виконання вимог ухвали суду від 30.09.2024 про витребування доказів, відповідач-1 надав докази проходження позивачем військово-лікарської комісії.

Відповідач-2, Військова частина НОМЕР_3 , щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що у відповідності до списків військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 , призваних до військової частини НОМЕР_7 на 16.04.2024 вих. №5153 рядовий ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_3 . Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 16.04.2024 №108 рядовий ОСОБА_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента в Україні від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» для проходження базової та фахової підготовки зараховано до списків особового складу, постановлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта, шпк солдат. Оскільки позивач призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 , медичний огляд здійснений військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 не суперечить вимогам чинного законодавства та спрямований на дотримання вимог частини 13 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». При цьому доказів оскарження дій чи бездіяльності ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 суду не надано.

Вказує, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше. Окрім цього, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини позивачу нараховується та виплачується грошове забезпечення, ведеться облік вислуги років служби у Збройних Силах України, на нього поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Зауважує, що після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням № 1153. Даними актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов та про призначення до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача. Вважає, що позовна вимога про скасування спірного наказу є передчасною, оскільки на момент розгляду судом спірних правовідносин не встановлено факту протиправного включення в списки військової частини. Військова частина НОМЕР_3 діяла у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Просить врахувати той факт, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04.06.2024 №161 рядовий ОСОБА_1 вибув до нового місця служби, військової частини НОМЕР_5 . З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-3, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК) Збройних Сил України. Разом з тим, Положенням № 402 не передбачено обов`язку ЦВЛК ЗС України переглядати постанови підпорядкованих військово-лікарських комісій на підставі необґрунтованих звернень (заяв, скарг), які не містять обґрунтованих, належних доказів про порушення військово-лікарської експертизи, а саме: прийняття постанов підпорядкованими військово-лікарськими комісіями з порушенням Положення № 402, не врахуванням військово-лікарськими комісіями захворювань, травм осіб які оглядаються, прийняття підпорядкованими військово- лікарськими комісіями постанов в формулюваннях що не відповідають діагнозам. Зауважує, що згідно вищезазначеної правової норми перегляд постанов ВЛК є правом ЦВЛК ЗС України. ЦВЛК ЗС України розглядає скаргу про перегляд постанови ВЛК та приймає рішення про наявність обґрунтованих підстав для перегляду постанови військово-лікарської комісії. У випадку наявності у скарзі обґрунтованих підстав, ЦВЛК ЗС України переглядає постанову військово-лікарської комісії, скасовує її та приймає нову постанову. У випадку відсутності у скарзі обґрунтованих підстав для перегляду постанови військово-лікарської комісії, постанова ВЛК не переглядається. Відповідно до абзацу сьомого підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, на ЦВЛК покладається розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. Разом з тим, відповідно до пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення №402, у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Вказує, що посадовими особами ЦВЛК ЗС України було розглянуто скаргу позивача та на виконання доручення надано відповідь до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. ЦВЛК ЗС України встановлено, що за діагнозом позивача постанову ВЛК від 05.06.2023 № 442 прийнято вірно.

Також зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-4, Військова частина НОМЕР_5 , щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до п. 21 наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 05.06.2024 р. №167 рядового ОСОБА_4 , курсанта військової частини НОМЕР_3 , який прибув після проходження підготовки за ВОС 100 (стрілець), відповідно до розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України №7956дск від 26 травня 2024 року, наказано призначити на посаду стрільця - помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 , ВОС-100915А/630, з 05 червня 2024 року зарахувати до списків особового складу, зарахувати на всі види забезпечення і вважати таким, що з 05 червня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом за 5 тарифним розрядом у розмірі 2820 гривень на місяць, шпк «солдат». Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 534% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 04 червня 2024 року № 161 (вх. № 2229 від 05.06.2024), іменний список військової частини НОМЕР_3 від 04.06.2024.

Оскаржуваний позивачем Наказ командира військової частини НОМЕР_5 від 05.06.2024р. №167 виданий на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 04 червня 2024 року №161 та відповідно до розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України №7956дск від 26 травня 2024 року, які є розпорядчими документами для командира військової частини НОМЕР_5 , були чинними та обов`язковими до виконання. Приймаючи Наказ командира військової частини НОМЕР_5 від 05.06.2024 р. №167 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позовна заява не містить доводів протиправності оскаржуваного наказу. На день подання позивачем позову яким є 22.05.2024 р. позивач не проходив службу у військовій частині НОМЕР_5 , а оскаржувані позивачем наказ військової частини НОМЕР_5 від 05.06.2024 р. винесений після пред`явлення позивачем позову та на підставі зазначених вище розпорядчих актів, які виникли також після пред`явлення позивачем позову. Вважає, що підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутись до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Позивач уточнюючи позов, змінив одночасно предмет і підставу позову, залучив до участі в справі нових відповідачів, тим самим позивач фактично оформив новий позов, який повинен розглядатись в іншому провадженні. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_8 , виданого 19.08.1999 Залізничним РВ УМВСУ у Львівській області.

Згідно довідки Військово-лікарської комісії №83/1187 від 16.04.2024, солдату запасу ОСОБА_1 16.04.2024 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: Сколіоз грудинно-поперекового відділу хребта І ступеня. На підставі ст. 64г гр.ІІ Розкладу хвороб, графи 2-7, 9, 10 ТДВ «Б» придатний до військової служби у ДШВ.

На виконання вимог ухвали суду від 30.09.2024 про витребування доказів, ІНФОРМАЦІЯ_7 надано: направлення №12436 від 16.04.2024 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою проходження позивачем чергової ВЛК, видане ІНФОРМАЦІЯ_7 ; довідку №1399 від 16.04.2024 про результати досліджень з виявлення серологічних карксерін ВІЛ щодо позивача; інформовану добровільну згоду пацієнта на надання медичних послуг та обробку персональних даних позивача від 16.04.2024 №64313; інформовану згоду позивача на проходження тесту на ВІЛ; висновок лікаря хірурга від 16.04.2024 №2 щодо позивача, згідно якого діагноз: сколіоз грудинно-поперекового відділу хребта І ступеня. Висновок лікаря: визнаний придатним до військової служби; картку обстеження та медичного огляду позивача, видана ТМО ВП «Лікарня Св. Луки» із результатами медичного обстеження спеціалістами; розписку позивача про отримання довідки ВЛК.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.04.2024 №5668 рядовий ОСОБА_1 відповідно до наказу тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.04.2024 року № 92 призваний на військову службу під час мобілізації на період дії воєнного стану тa направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_7 .

Позивач не погодився із висновком ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки має проблеми зі здоров`ям, на підтвердження чого до позовної заяви долучено: протокол дослідження від 09.05.2023, виданий поліклінічним відділенням ВП «Лікарня Князя Лева» КНП «Львівське ТМО2», Акт дослідження стану здоров`я позивача від 10.01.2023 №599, виданий ВП «Лікарня Князя Лева» КНП «Львівське ТМО2».

03.05.2024 представник позивача звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України із скаргою на постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання ухвали суду від 30.09.2024 про витребування доказів, Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України надано копію листа-відповіді від 16.05.2024 №514/12/ВихЗВГ/6757 на скаргу представника позивача від 03.05.2024. За змістом відповіді, заявнику роз`яснено, що згідно пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». З метою оскарження постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 , військовослужбовцю ОСОБА_1 запропоновано звернутись особисто або письмово до 16 регіональної ВЛК за адресою: АДРЕСА_5 із заявою та наявними засвідченими копіями медичних документів.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16.04.2024 №108, рядовий ОСОБА_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 , ВОС-100, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента в Україні від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», прибув для проходження базової та фахової підготовки, з 16.04.2024 зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 27.04.2024 №847, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 16.04.2024 по теперішній час.

З 04.06.2024, на виконання розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 7956дск від 26.05.2024 року, солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення, у зв`язку із завершенням навчання, та направлено до Військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 04.06.2024 №161 (по стройовій частині).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_5 від 05.06.2024 №167 (по стройовій частині), рядового ОСОБА_1 , курсанта військової частини НОМЕР_3 , який прибув після проходження підготовки за ВОС 100 (стрілець), призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 , зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Вважаючи, що проведені огляди ВЛК та прийняті рішення про придатність до військової служби не відповідають реальному стану здоров`я, позивач через свого представника звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За змістом ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону № 2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Згідно з абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

За правилами п.1.3 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це:

- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;

- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.

До штатних ВЛК належать:

- Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

- ВЛК регіону.

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Підпунктом 2.3.5. пункту 2.3 розділу І Положення № 402 встановлено, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно з підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

За змістом підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Відповідно до підпункту 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 розділу І Положення № 402).

Водночас, згідно з підпунктом 2.5.1 пункту 2.5 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно з п.п. 2.5.11. п.2.5 розділу І Положення № 402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені.

ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК (абзаци 1, 2 підпункту 2.8.1 пункту 2.8 розділу I Положення № 402).

ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 має право приймати постанови відповідно до цього Положення (підпункт 2.8.2 пункту 2.8 розділу I Положення № 402).

Згідно з підпунктом 2.8.3 пункту 2.8 розділу I Положення № 402 ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.

На ВЛК районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_10 покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 покладається огляд інших громадян (підпункт 2.8.4 пункту 2.8 розділу I Положення № 402).

У порядку контролю на ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) осіб відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. У воєнний час перевірка свідоцтв про хворобу з постановами про непридатність до військової служби проводиться за наданими на розгляд з ТЦК та СП медичними документами, а за медичними показаннями - шляхом проведення контрольного медичного огляду перед направленням на затвердження в штатні ВЛК (підпункт 2.8.5 пункту 2.8 розділу I Положення № 402).

Разом з тим, пунктом 3.3 розділу I Положення № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, Севастопольського міського) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

Відповідно до пункту 3.4 розділу I Положення № 402 у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.

Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.

У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я, ніж той, в якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої оскаржується.

Із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.2 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.

Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно з абзацом 1 пункту 1.1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_13 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_10 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно з пунктом 3.8 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.

За змістом пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення № 402 постанова ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_10 про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК (додаток 4 до цього Положення) у двох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_10 про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК. Копія довідки видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що військовозобов`язані підлягають медичному огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 , якій, за результатами військово-лікарської експертизи надане право приймати постанови щодо придатності особи до військової служби, постанова ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_10 про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК згідно з додатком 4 до Положення № 402).

Так, як встановлено судом вище, позивачу 16.04.2024 було проведено медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 , результати якого згідно з пунктом 3.8 глави 3 розділу II Положення № 402 оформлені постановою у формі довідки №83/1187 від 16.04.2024 із висновками про придатність позивача до військової служби за мобілізацією. Вказана довідка складена за формою, згідно з додатком 4 до Положення № 402.

Представник позивача вважає протиправною постанову військово-лікарської комісії про визнання позивача придатним до військової служби та дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо його призову на військову службу під час мобілізації, покликаючись на те, що прийняті рішення про придатність до військової служби не відповідають реальному стану здоров`я позивача.

Оцінюючи зазначені доводи представника позивача, суд враховує таке.

Згідно з пунктом 3.6 розділу ІІ Положення № 402 картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_10 до чергового огляду, а на офіцерів, прапорщиків (мічманів) у їх особових справах - постійно.

На виконання вимог ухвали про витребування доказів від 30.09.2024, Відповідачем-1 надано до суду, зокрема картку обстеження та медичного огляду позивача від 16.04.2024, з протоколом дослідження органів грудної клітки, ЕКГ з відповідними результатами (дата дослідження 16.04.2024), відомостями про результати аналізів крові та сечі, а також з результатами обстеження, датою та підписами і печатками відповідних лікарів: терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, ЛОРа, дерматовенеролога, психіатра, стоматолога. Також, надано висновок хірурга від 16.04.2024 щодо огляду позивача, згідно якого встановлено діагноз: сколіоз грудинно-поперекового відділу хребта І ступеня.

За результатами огляду, позивачу встановлено діагноз: сколіоз грудинно-поперекового відділу хребта. На підставі статті 64г, графи ІІ Розкладу хвороб графи 2-7 ТДВ-Б придатний до військової служби у ДШВ.

Судом встановлено, що ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проводила медичний огляд позивача, та результати якого оформлені постановою у формі довідки, є позаштатною ВЛК, яка не є самостійною юридичною та підпорядкована ВЛК регіону.

Суд зауважує, що Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних гарнізонних ВЛК у судовому порядку.

Згідно з вищенаведеними нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.

У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Главою 3 розділу 1 Положення № 402 встановлено чіткий алгоритм оскарження постанов ВЛК, за яким постанови позаштатної ВЛК оскаржуються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності.

Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 передбачено також право ЦВЛК розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

При цьому, оскарженню у судовому порядку, за приписами пп. 2.3.5. пункту 2.3 та пп. 2.4.10 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.

Відповідно до матеріалів справи, позивач не звертався зі скаргою про протиправність дій/бездіяльності членів позаштатної ВЛК при проведенні медичного огляду до ВЛК регіону.

Натомість представник позивача звернувся зі скаргою на постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 безпосередньо до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, що не відповідає нормам Положення № 402.

У свою чергу, ЦВЛК, за результатами розгляду такої скарги, надала роз`яснення про те, що за нормами Порядку № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, тобто ВЛК регіону.

Таким чином, позивач належним чином не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду з метою визначення придатності його до військової служби.

У постанові від 13.06.2018 року у справі №806/526/16 Верховний Суд зробив висновок про те, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Згідно висновків Верховного Суду, у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Отже, перевірка рішень позаштатних ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд робить висновок про недотримання позивачем вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

За встановлених обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови ВЛК про визнання позивача придатним до військової служби; визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації; визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.04.2023 №92 про призов позивача на військову службу під час мобілізації.

Оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що листом від 16.05.2024 №514/12/ВихЗВГ/6757 Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України надала відповідь за результатами опрацювання скарги представника позивача від 03.05.2024, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути скаргу позивача на постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування: наказу командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та призначення на посаду солдата; наказу командира військової частини НОМЕР_5 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 та призначення на посаду солдата; зобов`язання командира військової частини НОМЕР_5 прийняти рішення про виключення солдата позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_5 , суд зазначає наступне.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч.ч. 2, 3 ст. 2 Закону №2232-XII).

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом № 2232-XII. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Частина третя статті 24 Закону № 2232-XII передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Після видання спірних наказів виникли нові правовідносини проходження позивачем військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-XII та Положенням № 1153/2008. Вказаними актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов. Спірні накази вже реалізовано, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.

Суд наголошує, що аналіз наведених вище законодавчих і підзаконних актів свідчить про те, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.

Суд наголошує, що при прийнятті позивача на військову службу у Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_5 не було альтернативи щодо призначення чи не призначення позивача на посаду та зараховування до списків особового складу військової частини, оскільки позивача постановою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 визнано придатним до військової служби та призвано на військову службу по мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п. 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення № 1153/2008.

Згідно з абз. 2 п. 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом другим ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Серед таких підстав відсутнє скасування наказу про призов особи на військову службу та наказу щодо проходження військової служби.

У свою чергу, спірні накази в частині призову та відправку позивача у військову частину, як акти індивідуальної дії, є вже реалізованими, а їх дія вичерпана, внаслідок чого скасування таких наказів не має наслідком автоматичного звільнення позивача з військової служби.

Позивач із рапортом до командира військової частини НОМЕР_5 про його звільнення із зазначенням підстав, визначених пунктом другим частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення, не звертався.

Суд зауважує, що позивач жодним чином не обґрунтовує у чому полягає протиправність наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 16.04.2024 №108 та наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 05.06.2024 №167, які б давали підстави для скасування вказаних наказів, як і не обґрунтовано вимогу про зобов`язання командира в/ч НОМЕР_5 прийняти рішення про виключення позивача зі списків особового складу військової частини.

Доказів протиправності спірних наказів судом не здобуто та не встановлено.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Проте, у вказаному випадку зобов`язання командира в/ч НОМЕР_5 прийняти рішення про виключення позивача зі списків особового складу військової частини є передчасним, оскільки ні позивачу, ні суду не відомо, чи після подання відповідного рапорту, відповідачем-4 буде відмовлено позивачу у добровільному вчиненні дій щодо виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_5 .

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_5 про визнання дій протиправними та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 08.11.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович