Справа № 160/20578/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/20578/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/20578/24 (суддя першої інстанції Ремез К.І.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо безпідставного не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі за період лікування з 01.08.2023 по 03.08.2023 (включно), перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії з 08.08.2023 по 08.09.2023 (включно), у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за період лікування з 01.08.2023 по 03.08.2023 (включно), перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії з 08.08.2023 по 08.09.2023 (включно), у зв`язку з отриманням травми пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні, починаючи з 17.12.2022 по 12.05.2023, розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити мені починаючи з 17.12.2022 по 12.05.2023 включно, грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти та здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не було виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 168, за періоди стаціонарного лікування з 01.08.2023 по 03.08.2023 (включно), з 08.08.2023 по 08.09.2023 (включно). Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального праві, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції констатував наявність у справі доказів того, що у спірні періоди (01.08.2023-03.08.2023, 08.08.2023-08.09.2023) позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування тяжкого поранення відповідно, однак не встановив, чи надходили такі докази Військовій частині НОМЕР_1 у серпні-вересні 2023 або пізніше. З огляду на зазначене, вважає, що висновки суду про протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 , не засновані на будь-яких доказах. Наголошує, що наявність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за зазначені періоди є безспірною. Позивача було включено в наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату такої додаткової винагороди та 24.08.2024 на картковий рахунок останнього зараховано 118 623,66 грн. (нараховано 120 430,11 грн., утримано військовий збір 1 806,45 грн.). Оскільки надати докази отримання позивачем додаткової винагороди за спірні періоди надати не можливо через наявність у відомості про виплату коштів (з відміткою банку про виконання) особистих даних про банківські рахунки і розміри отриманих сум іншими фізичними особами, відповідач у відзиві клопотав перед судом про витребування у позивача таких доказів. Проте таке клопотання судом першої інстанції було проігноровано. Також звертає увагу на пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду першої інстанції із позовними вимогами щодо перерахунку та виплатити грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу з 17.12.2022 до 14.01.2024 у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено військовим квитком серії МО207909.

Позивач має посвідчення серія НОМЕР_4 , видане 06.09.2023 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

30.07.2023 під час виконання бойового завдання в населеному пункті Новоселівське Луганської області позивач отримав поранення: закритий перелом променевої кістки в типовому місці.

Відповідно до довідки обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 № 2 солдат ОСОБА_1 , 1983 р.н., 30.07.2023 одержав: БТ. Закритий перелом проміневої кістки в типовому місці. За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ). Не під впливом наркотичного та алкогольного сп`яніння, та був в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кулезахисний). Відповідно до форми 100 отримав первинну медичну допомогу.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2403 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2023 по 03.08.2023. Основне захворювання, що зазначене у довідці «Закритий перелом проміневої кістки в типовому місці».

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 02.08.2023 №1521 (в/ч НОМЕР_5 ) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2023 по 03.08.2023 та перебував у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з висновком ВЛК з 08.08.2023 по 08.09.2023.

Згідно з Довідкою військово-лікарської комісії від 02.08.2023 № 1521 проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією хірургічного профілю військової частини НОМЕР_5 « 02» серпня 2023 року. Закритий перелом дистального метаепіфізу променевої кістки лівого передпліччя (31.07.2023) з тимчасовим порушенням функції лівої верхньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. (Довідка про обставини травми відсутня). Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як тяжка. На підставі статті 81 графи ІІ Розгляду хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

24.12.2023 позивач звернувся до відповідача із рапортом про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з висновком ВЛК з 08.08.2023 по 08.09.2023.

Позивач вказує, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, пропорційно періодам стаціонарного лікування у період з 01.08.2023 по 03.08.2023 та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з висновком ВЛК з 08.08.2023 по 08.09.2023.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про його обґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Щодо права позивача на додаткову винагороду у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за період лікування з 01.08.2023 по 03.08.2023 (включно), перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії з 08.08.2023 по 08.09.2023 (включно), у зв`язку з отриманням травми пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржник не заперечує щодо необхідності виплати позивачу такої додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за зазначені періоди та вказує, що вона є безспірною.

По суті доводи відповідача, на підтвердження доводів скарги в цій частині ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не встановив, чи надходили докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування тяжкого поранення до Військової частини НОМЕР_1 у серпні-вересні 2023 або пізніше, а також не розгляду судом клопотання про витребування у позивача доказів отримання ним додаткової винагороди за спірні періоди (після її сплати).

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260 в редакції на час спірних відносин).

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок №260 новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу (пункт 15 Розділу XXXIV Порядку № 260).

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 № 2 солдат ОСОБА_1 , 1983 р.н., 30.07.2023 одержав: БТ. Закритий перелом проміневої кістки в типовому місці. За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ). Не під впливом наркотичного та алкогольного сп`яніння, та був в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кулезахисний).

Підставою для видачі вказаної довідки став наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2023 №24411/нод «Про встановлення обставин отримання поранення під час безпосередньої участі у бойових діях 29.07.2023-31.07.2023 особового складу військової частини НОМЕР_1 » (а.с. 21-24).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у розпорядженні відповідача були наявні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини в періоди з 01.08.2023-03.08.2023 та 08.08.2023-08.09.2023, оскільки останній не заперечує, що ОСОБА_1 було включено в наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату такої додаткової винагороди та 24.08.2024 на картковий рахунок позивача у АТ КБ «Приватбанк», МФО305299, зараховано 118 623,66 грн. (нараховано 120 430,11 грн., утримано військовий збір 1 806,45грн.).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що до рапорту щодо перерахунку додаткової винагороди, який зареєстрований Військовою частиною НОМЕР_1 27.12.2023 за вх.№691/6957, позивачем долучено довідку про обставини травми, поранення, контузії, каліцтва, копію виписного (перевідного) епікризу про підтвердження безперервного лікування та довідку ВЛК про необхідність надання першої відпустки за станом здоров`я (а.с. 28).

Скаржник, в апеляційній скарзі зазначаючи про незгоду із судовим рішенням, також вказує про неотримання належних документів щодо позивача, що по суті ставить під сумнів існування таких документів, як: виписка із медичної картки стаціонарного хворого №2403 та Довідка військово-лікарської комісії від 02.08.2023 №1521 (а.с. 25-27).

Проте відповідач на підтвердження своєї позиції не тільки не спростував існування означених документів, а й не надав жодних доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, зокрема наказу командира військової частини НОМЕР_1 на який посилався у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно неможливості надання відомості про виплату позивачу спірних коштів (з відміткою банку про виконання) через те, що вона містить особисті данні про банківські рахунки і розміри отриманих сум іншими фізичними особами, оскільки відповідач за час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції вправі був виготовити на надати суду належним чином завірений витяг з цієї відомості.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України прямо встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати позивачу вищезазначеної додаткової винагороди, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 в цій частині та зобов`язав виплатити позивачу таку винагороду у вказані періоди, з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо права позивач на перерахунок та виплату грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти та здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржник вважає, що в рішенні суду першої інстанції викладено такі, що не відповідають дійсності данні про те, що суд «визнав поважними» причини пропуску позивачем пропущеного процесуального строку, які той навів у заяві про поновлення такого строку.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Так, за правилами частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід ураховувати, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та яка з обставин, незалежних від сторони, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Як вбачається із матеріалів справи до позовної заяви позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 суд першої інстанції прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №160/20578/24, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою суд задовольнив заяву позивача про поновлення строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи та доводи відповідача в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знаходить правових підстав для перегляду висновку суду першої інстанції про відсутність порушень строків звернення до суду.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/20578/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник