Справа № 400/8744/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 р. № 400/8744/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна, 7А,м. Кропивницький,Кіровоградська область, Кропивницький район,25009, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 15.05.2024 року № 62; зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, (далі-відповідач1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі-відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №143/ від 15.05.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до мого страхового стажу періоди роботи з 13.11.1995 по 29.03.1996 рік; з 24.04.2001 по 20.10.2001 рік згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та періоди проходження військової служби: з 07.05.1984 по 06.05.1986 рік, з 22.03.1989 по 14.01.1998 рік, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 08.05.2024 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на недостатність страхового стажу. Позивач зазначає, що органом ПФУ протиправно та необґрунтовано, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів. Позивач зазначає, що ним було надано до органу ПФУ всі документи, які підтверджують факт роботи та військової служби протягом спірних періодів, а відповідно такі періоди мають бути зараховані до страхового стажу. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач1 із заявленими вимогами не погоджується та у задоволенні позову просить відмовити. Вважає, що оскільки записи щодо періодів роботи зроблені із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 162 № 58, їх не може бути зараховано до страхового стажу позивача. Також, згідно Закону України від 01.12.2022 № 2783-ІХ Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. У зв`язку з цим при призначенні пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федереції до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) та території російської федерації по 31 грудня 1991 року. Що є підставою для відмови у зарахуванні позивачу такого періоду до страхового стажу період роботи з 24.04.2001 по 20.10.2001 на території російської федерації. Враховуючи відсутність необхідної кількості страхового стажу позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідач2 також позовні вимоги не визнає та у їх задоволенні просить відмовити. Зазначає, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового, передбаченого статті 26 Закону № 1058. Тому, вважаємо вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість. Одночасно, дії Відповідача вважаємо такими, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

15.05.2024 за принципом екстериторіальності відповідачем2 розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № 62 про відмову в призначенні пенсії за віком, з тих підстав, що, на переконання пенсійного органу, у позивача відсутній необхідний страховий стаж тривалістю 31 рік.

За результатами розгляду заяви та доданих документів про призначення пенсії позивачу встановлено, що до загального страхового стажу не зараховано періоди відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 :

- з 07.05.1984 по 06.05.1986, згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки дата наказу на звільнення в запас містить виправлення, не завірене належним чином;

- з 13.11.1995 по 29.03.1996, оскільки в даті наказу на звільнення міститься розбіжність з датою звільнення;

- з 24.04.2001 по 20.10.2001, робота на території російської федерації.

Страховий стаж Позивача становить 26 років 09 місяців 26 днів.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 07.05.1984 по 06.05.1986, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується, зокрема, військова служба і перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки і органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України, а тому час перебування громадян України на військовій службі, в тому числі - і в Збройних силах Радянської армії, повинен зараховуватись до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, в матеріалах справи наявний військовий квиток серії НОМЕР_2 , в якому зазначено, що позивач призваний на військову службу 08.05.1984 та 06.05.1986 звільнений у запас.

Також, суд зауважує, що в трудовій книжці позивача наявний чіткий запис про період військової служби позивача, тобто міститься інформація про період проходження строкової військової служби.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку про те, що відповідачем протиправно не було зараховано до стажу роботи період проходження позивачем військової служби згідно відомостей зазначених в трудовій книжці та у військовому квитку.

Щодо вимоги про зарахування періоду служби з 22.03.1989 по 14.01.1998 рік, суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки в матеріалах справи відстуні докази щодо проходження позивачем у цей період військової служби.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача з 13.11.1995 по 29.03.1996, оскільки в даті наказу на звільнення міститься розбіжність з датою звільнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть мати підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Крім того, суд наголошує, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видач) трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.

Як вбачається з матеріалів справи, записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 25.11.1983 року зроблені чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Щодо незарахування страхового стажу роботи період роботи позивача з 24.04.2001 по 20.10.2001 рік на території рф, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Як на підставу для проведення перерахунку пенсії позивача, відповідачем зазначено те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058. При цьому, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території рсфср по 31 грудня 1991 року.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. москві.

В той же час, на переконання суду, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та обмін поштою з російською федерацією.

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу період роботи позивача на території російській федерації, з підстав припинення 01 січня 2023 року участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки у період роботи позивача на території російської федерації вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу, тому слід задовольнити позов в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А,м. Кропивницький,Кіровоградська область, Кропивницький район,25009, ідентифікаційний код 20632802) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №143/ від 15.05.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) періоди роботи з 13.11.1995 по 29.03.1996 рік; з 24.04.2001 по 20.10.2001 рік згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та періоди проходження військової служби: з 07.05.1984 по 06.05.1986 рік та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.05.2024 року.

4. В частині позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу період проходження військової служби: з 22.03.1989 по 14.01.1998 відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 1211,20 грн. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А,м. Кропивницький, Кіровоградська область, Кропивницький район, 25009, ідентифікаційний код 20632802) судовий збір у сумі 1211,20 грн. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар