Справа № 160/6725/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/6725/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року (головуючий суддя Жукова Є.О.)

в адміністративній справі №160/6725/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 04.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- стягнути з відповідача - військової частина НОМЕР_1 на користь позивача грошове забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених позивачу, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем за період з 27.03.2017 р. по 27.03.2020 р. не нараховано грошове забезпечення, з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених позивачу, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року позов задоволено.

Визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р. з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, та з метою ефективного та законного права позивача визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення останнього з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі №160/1566/20 від 23.03.2021 р., та як наслідок, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що станом на 04.04.2023, час подання позову у цій справі, військовою частиною було виконано рішення суду у справі №160/1566/20 від 23.03.20241 та було нараховано і виплачено позивачу грошове забезпечення за період з 12.01.2020 до 23.03.2021.

Щодо виконання відповідачем рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №160/11046/20 та від 20.09.2018 у справі №804/5443/17 вказує, що відповідач систематично вчиняв дії щодо укладення з позивачем нового контракту, однак позивач ігнорував пропозиції військової частини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Командувача Сухопутних Військ Збройних сил України (КСВ ЗСУ) №458 від 07.06.2015 р. ОСОБА_1 призначений на посаду помічника начальника бронетанкової служби-технічної частини військової частини пп НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ), що підпорядковується Командувачу військ Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - командиру військової частини НОМЕР_3 ), (далі в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , в/ч НОМЕР_3 ).

На підставі наказу командира в/ч пп НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ) з 07.06.2015 р. ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та вважається таким, що з 07.06.2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

З 19.09.2015р. по 24.10.2016р. позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької і Луганської областей.

Позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 04.10.2016р.

29.06.2016р. між позивачем і Міністерством оборони України (з уповноваженою особою - Кв. ОК «Південь»), укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

28.09.2016 р. позивачем на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) (по команді) подано позитивно узгоджений заступником командира в/ч пп НОМЕР_2 з озброєння і начальником бронетанкової служби в/ч пп НОМЕР_2 рапорт про бажання укласти з ним новий контракт.

Наказом Кв. ОК «Південь» № 205 від 21.11.2016 р. позивач призначений на посаду начальника служби ракетно-артилерійського озброєння-технічної частини в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп В 4050), що підпорядковується Кв. ОК «Південь».

29.12.2016 р. строк дії (строкового) контракту позивача закінчився, проте Кв. ОК «Південь» та командиром в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) не було вжито заходів щодо можливості подальшого проходження військової служби за контрактом позивачем або звільнення з військової служби з додержанням вимог чинного законодавства України.

В подальшому, наказом командира в/ч пп НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ) № 1 від 03.01.2017 р. позивача увільнено від займаної посади та призначено на посаду начальника служби ракетно-артилерійського озброєння-технічної частини в/ч пп НОМЕР_2 , шпк «майор» (підстава: наказ КВ ОК «Південь» (по особовому складу) від 21.11.2016 року № 205).

Це підтверджує той факт, що новий контакт з позивачем все ж таки було укладено, про що позивач не заперечував і продовжив службу і після дати закінчення старого контракту, а саме після 29.12.2016р.

Командуванням в/ч НОМЕР_1 , Кв.ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в відношенні позивача також були видані наступні накази:

наказ командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп В 4050) № 291 Про результати службового розслідування від 10.03.2017р.;

наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) №82 про зняття позивача зі всіх видів забезпечення від 08.04.2017р.;

наказ командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп В 4050) № 411 Про результати службового розслідування;

наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу в/ч НОМЕР_3 № 119 від 02.09.2017р. про усунення позивача від посади з 27.03.2017р. і зарахування в розпорядження Кв. ОК «Південь».

При цьому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 р. у справі №804/5443/17 Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ-168, 03168) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення грошових коштів, поновлення на посаді - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 щодо не вирішення питання про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання майор на підставах визначених законодавством.

Зобов`язано Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 вчинити дії щодо розгляду питання про присвоєння ОСОБА_1 військового звання майор відповідно до норм законодавства.

Визнано протиправною бездіяльність Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 , щодо не вчинення дій по укладанню із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України.

Зобов`язано Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 вчинити дії щодо укладання із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 №291 Про призначення службового розслідування від 10.03.2017р.

Визнано протиправним та скасовано наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 № 82 в частині зняття ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення від 08.04.2017р.

Визнано протиправним та скасовано наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 №411 Про призначення розслідування від 11.04.2017р.

Визнано протиправним та скасовано наказ Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 №119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.

В решті позовних вимог відмовлено.

Означене рішення набрало законної сили 27.03.2019 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 р. у справі №160/6725/23 виправлено описку в резолютивній частині постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №804/5443/17 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, 6,м. Київ-168, 03168) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення грошових коштів наступним чином:

замість «Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 №291 Про призначення службового розслідування від 10.03.2017р.», зазначити «Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 №291 Про результати службового розслідування від 10.03.2017р.;

замість «Визнати протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 №411 Про призначення розслідування від 11.04.2017р.», зазначити «Визнати протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_3 № 411 Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини капітаном ОСОБА_1 від 11.04.2017р.;

замість «Визнати протиправним та скасувати наказ Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.», зазначити «Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_4 №119 від 02.08.2017р. про увільнення ОСОБА_1 від посади з 27.03.2017р. і зарахування в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »».

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 10.09.2019 р. №769, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі № 804/5443/17, скасовано накази командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп В 4050) №291 від 10.03.2017 р., № 82 в частині зняття позивача зі всіх видів забезпечення від 08.04.2017 р., № 411 від 11.04.2017 р.

З 05.06.2018р. позивачу командуванням військової частини НОМЕР_1 було призупинено військову службу, припинено грошове та матеріальне забезпечення в повному об`ємі.

Листом Кв. ОК «Південь» від 15.10.2019р. вих.. № 5905 позивача було повідомлено про видання наказу Кв.ОК «Південь» №769, від 10.09.2019р., яким наказ КВ ОК «Південь» № 119 від 02.09.2017 р. в частині щодо зарахування позивача в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з залишенням в списках в/ч НОМЕР_1 , скасовано.

Також позивача повідомлено, що Кв. ОК «Південь» готове вчинити дії щодо укладання нового контракту про проходження служби у відповідності до норм чинного законодавства, для чого позивачу необхідно подати встановленим порядком документи відповідно до норм чинного законодавства України.

Пунктом 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 12 від 12.01.2020 р. (позивача) капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом Кв. ОК «Південь» (по особовому складу) від 04.01.2020 року №3 на посаду начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини в/ч НОМЕР_1 , з 12.01.2020 р. зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, надано 15 днів з 12.01.2020 року по 26.01.2020 року для приймання справ та посад. Підстава: витяг з наказу Кв. ОК «Південь» (по особовому складу) від 04.01.2020р. № 3, рапорт позивача (вх. № 405 від 12.01.2020 р.).

28.01.2020 р. позивач дізнався від командування ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що наказу про скасування §1 п.2 і §2 п.17 наказу Кв. ОК «Південь» № 3 від 04.01.2020р., ні самого наказу № 3 від 04.01.2020р. про укладання контракту з позивачем не існує.

Командування в/ч НОМЕР_1 зазначило, що оскільки наказ №12 від 12.01.2020р. командира В/ч НОМЕР_1 прийнято (на їх думку) без достатніх правових підстав, то ним прийнято рішення видати наказ № 172 від 06.02.2020 р. про скасування наказу №12 від 12.01.2020 р.

Не погоджуючись з рішеннями Кв. ОК "Південь" і командира в/ч НОМЕР_1 позивач в лютому 2020 р. звернувся за захистом своїх прав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 р. у справі №160/1566/20 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 №172 від 06.02.2020р. про скасування наказу ТВО командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 № 12 від 12.01.2020р. в частині зарахування позивача до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , на всі види забезпечення і надання строку для приймання справ та посади.

Зобов`язано Командуючого військами оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командира в/ч НОМЕР_3 ) укласти з 04.01.2020 року контракт із ОСОБА_1 про проходження військової служби за формою, встановленою додатком № 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 винести наказ про нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.01.2020 року по 23.03.2021 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 р. у справі №160/6725/23 Апеляційну скаргу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командира Військової частини НОМЕР_3 ) генерал-майора ОСОБА_7 задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року в адміністративній справі №160/1566/20 в частині зобов`язання Командуючого військами Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командира Військової частини НОМЕР_3 ) генерал-майора ОСОБА_7 укласти з 04.01.2020 контракт з ОСОБА_1 скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 у вказаній частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду в справі №160/1566/20 від 23.03.2021 р. набрало законної сили 14.12.2021 р.

19.03.2020 р. наказом № 62 Кв. ОК «Південь» (позивача було звільнено з військової служби у запас за пп "а" п.2, ч.5, ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Не погоджуючись з рішенням Кв ОК "Південь" позивач звернувся за захистом своїх прав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 р. у справі №160/11046/20 позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) до командира Військової частини НОМЕР_3 (командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") генерала-майора ОСОБА_8 ( АДРЕСА_6 ), третя особа - командир Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 ( АДРЕСА_7 ) про визнання протиправним та скасування наказу,- задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ №62 від 19.03.2020р. по особовому складу відповідача - командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (командира в/ч НОМЕР_3 ) про звільнення позивача з військової служби.

Означене рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 р. у справі №160/11046/20 набрало законної сили 13.01.2022 р.

21.07.2021 р. на адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 за №654 надійшли два повідомлення за № 1/3750 від 13.07.2021р. та за № 1619/19/157/2624 від 13.07.2021 р. командувань військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 про відсутність наміру укладати новий контракт про проходження служби з позивачем.

Станом на дату розгляду справи, позивача не поновлено на посаді і на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 , не звільнено з військової служби у відповідності до чинного законодавства України. Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-XII.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями частини 4 статті 2 вказаного Закону №2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Абзацом 1 пункту 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у 5-ти денний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абз.3 п.242 Положення № 1153/2008).

При цьому, частиною 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди;

допомоги.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавку за вислугу років;

підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання;

премію;

морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 7 розділу І Порядку № 260 серед іншого визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці.

При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.

В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-XII.

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року (Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу.

У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер.

У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року по справі №820/5286/17 та від 29.04.2020 року у справі №240/10130/19, який суд першої інстанції обґрунтовано врахував згідно частини 5 статті 242 КАС України.

Отже, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 р. у справі №160/6725/23 виправлено наступним чином описку в резолютивній частині постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №804/5443/17:

зокрема, замість «Визнати протиправним та скасувати наказ Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_2 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.», зазначити «Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_4 № 119 від 02.08.2017р. про увільнення ОСОБА_1 від посади з 27.03.2017 р. і зарахування в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »»,

то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, та з метою ефективного та законного права позивача визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення останнього з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р., та як наслідок, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.

При цьому, слід взяти до уваги, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю;

для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного;

судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим;

у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору;

виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення;

обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту;

обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз вищезазначених обставин справи та норм права дають підстави для висновку, що позовні вимоги дійсно підлягають задоволенню в наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 27.03.2017р. по 27.03.2020р., з обов`язковою індексацією і сплатою до бюджету єдиного податку на соціальне страхування з нарахованих сум, з урахуванням нарахованих виплат і не сплачених останньому, за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 160/1566/20 від 23.03.2021 р.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 24.10.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2024 (ураховуючи відпустку судді-доповідача).

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова