Справа № 520/33391/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 р. Справа № 520/33391/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 (суддя Заічко О.В.; м. Харків) по справі № 520/33391/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач, Міноборони), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненадання інформації про юридичну, поштову адресу та контактну інформацію - електронну пошту та телефон військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

- зобов`язати Міністерство оборони України щодо надати інформації про юридичну, поштову адресу та контактну інформацію - електронну пошту та телефон військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненадання інформації на адвокатський запит Павленко Марії Олександрівни вих. № 01-11/1 від 01.11.2021, про юридичну, поштову адресу та контактну інформацію - електронну пошту та телефон військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Зобов`язано Міністерство оборони України надати інформацію на адвокатський запит Павленко Марії Олександрівни вих.№01-11/1 від 01.11.2021, про юридичну, поштову адресу та контактну інформацію-електронну пошту та телефон військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), яка надає правову допомогу ОСОБА_1 .

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що, отримавши ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 про відкриття провадження в даній справі № 520/33391/23 за позовом ОСОБА_1 , Міністерство оборони України з метою врегулювання правовідносин, які є спірними, 10 січня 2024 року надіслало на поштову адресу ОСОБА_1 та на поштову та електронну адресу адвоката Павленко М.О. запитувану адвокатом Павленко М.О. в інтересах ОСОБА_1 інформацію про наявні засоби зв`язку та контактні дані уповноваженої службової особи Військової частини НОМЕР_3 . Водночас, Міноборони повідомило, що в умовах воєнного стану, здійснення противником постійних обстрілів та ведення бойових дій інформація про дійсну юридичну, поштову адресу Військової частини НОМЕР_3 належить до категорії інформації з обмеженим доступом та не може бути надана.

Вказує, що на підтвердження факту виправлення Міністерством оборони України оскаржуваних порушень копія повідомлення від 09.01.2024 № 14 на ім`я ОСОБА_1 та на ім`я адвоката Павленко М.О., а також копія опису поштового вкладення на адресу ОСОБА_1 , скриншот сторінки електронної пошти та копія конверту на адресу адвоката Павленко М.О. були додані представником Міноборони до відзиву на позов № 17 від 10.01.2024 та містяться в матеріалах справи.

Отже, з огляду на надання позивачу та адвокату Павленко М.О. запитуваної ними інформації про наявні засоби зв`язку та контактні дані уповноваженої службової особи Військової частини НОМЕР_3 , слід дійти до висновку про виправлення Міністерством оборони оскаржуваних у даній справі порушень та відсутність предмету спору, а звідти - про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Крім іншого, вказує, що позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо ненадання саме ОСОБА_1 інформації про юридичну, поштову адресу та контактну інформацію - електронну пошту та телефон Військової частини НОМЕР_3 . При цьому, є безспірним те, що саме позивач, ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України з приводу надання будь-якої інформації не звертався, а звідти будь-яких спірних правовідносин між саме позивачем і Міністерством оборони України не виникало та жодне протиправне діяння з боку Вказує, що безпосередньо до Міністерства оборони України звертався адвокат Павленко М.О. з адвокатським запитом, а, отже, саме ОСОБА_1 не мав законних підстав звертатись до суду з позовом до Міністерства оборони України.

Також, з викладених підстав, вказує, що Військова частина НОМЕР_3 не перебуває у безпосередньому підпорядкуванні у Міністерства оборони України, а тому Міністерство оборони України не є безпосереднім розпорядником та володільцем інформації, про надання якої позивач безпідставно просить суд зобов`язати Міністерство оборони України. Натомість, зі змісту позовної заяви вбачається, що молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 , яка і є безпосереднім розпорядником та володільцем інформації, яку він та його адвокат бажають отримати. Водночас, оскільки Військова частина НОМЕР_3 перебуває в підпорядкуванні Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, то, крім самої військової частини, за запитуваною інформацією є можливість звернутись також до Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, яке безумовно є розпорядником запитуваної інформації.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі № 520/29418/23 позовну заяву ОСОБА_1 , з якою він звернувся до Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху, у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України.

Представником позивача до відповідача був надісланий адвокатський запит щодо надання юридичної адреси Військової частини НОМЕР_3 , проте відповіді не отримано.

Вважаючи дії Міністерства оборони України щодо ненадання відповіді на вказаний запит протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності бездіяльності Міністерства оборони України щодо ненадання інформації на адвокатський запит Павленко Марії Олександрівни вих. № 01-11/1 від 01.11.2021 про юридичну, поштову адресу та контактну інформацію - електронну пошту та телефон військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії (бездіяльність) відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі по тексту - Закон № 5076-VI).

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Стаття 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» регламентує питання подання адвокатського запиту. Так, частина перша даної статті унормовує, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Частиною 2 ст. 24 Закону №5076-VI встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У силу припису ч. 3 ст. 24 Закону №5076-VI, відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Отже, за змістом викладених норм Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідальність осіб, якими отримано адвокатський запит, наступає за відмову в наданні інформації на адвокатський запит та/або за несвоєчасне або неповне надання інформації та/або за надання інформації, що не відповідає дійсності.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у адвокатському запиті вих.№01-11/1 від 01.11.2021 адвокат Павленко М.О., яка надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 16.01.2023, просила відповідача надати інформацію про юридичну, поштову адресу Військової частини НОМЕР_3 , електронну пошту та телефон. Зазначений запит був направлений до відповідача за допомогою національного оператора поштового зв`язку Укрпошта, що підтверджено копією відправлення.

Колегія суддів зазначає, що буквальне тлумачення вищезазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Міністерство оборони України зобов`язане було надати відповідь на адвокатський запит Павленко Марії Олександрівни вих.№01-11/1 від 01.11.2021, з урахуванням строку, встановленого ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", тобто не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Станом на дату розгляду справи у суді першої інстанції, Міністерством оборони України не було надано відповіді позивачу на адвокатський запит Павленко Марії Олександрівни вих.№01-11/1 від 01.11.2021, що підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів вказує, що, згідно з положеннями ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, які б спростовували доводи позивача, і не доведено правомірності бездіяльності щодо ненадання відповіді на адвокатський запит Павленко Марії Олександрівни вих. № 01-11/1 від 01.11.2021.

З огляду на викладені приписи Закону та відсутність відповіді на адвокатський запит, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо ненадання повної відповіді адвокату Павленко Марії Олександрівни на адвокатський запит вих.№01-11/1 від 01.11.2021 та, з метою поновлення порушених прав позивача, зобов`язання відповідача розглянути адвокатський запит, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 по справі № 520/33391/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова