Справа № 280/5701/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/5701/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року в адміністративній справі №280/5701/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.05.2023 №23 «Про виплату премії особовому складу за квітень 2023 року»;

- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , зняти з позивача дисциплінарне стягнення, застосоване за наслідками складання Протоколу ДНЗ-1/З від 09.04.2023, про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, із відображенням зазначеного у всіх документах, що передбачають облік дисциплінарних стягнень;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату позивачу премії за квітень 2023 року (у розмірі 483%).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених судом, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання: уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України із уточненим колом учасників справи разом із доказами її надіслання учасникам справи; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України разом із відповідними доказами.

На виконання вимог ухвали, представником позивача адвокатом Железняк-Кранг І.В. надано до суду заяву на виконання ухвали суду від 24.06.2024 та заяву про поновлення строку.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що представник позивача не довів існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами/труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк або у максимально короткий термін після закінчення цього строку, відтак, у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Апелянт наполягає на тому, що ОСОБА_1 лише з отриманої відповіді від 07.06.2024 року дізнався про факт порушення власних прав щодо невиплати йому премії за квітень 2023 року та відмову відповідача у їх поновленні.

Як вбачається з оскарженої ухвали, позивачем, на виконання ухвали від 24 червня 2024 року надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій наведено обставини, що не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Переглядаючи правомірність прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, з огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, в тому числі, які випливають з публічної служби, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору є визнання протиправним та скасування п. 3 наказу № 23 «Про виплату премії особовому складу за квітень 2023 року» від 01.05.2023 року.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, строк на подання адміністративного позову у даній справі становить один місяць з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Крім того, апелянт помилково посилається на ст. 233 КЗпП України, частина 1 якої передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Проте, у спірних правовідносинах визначальним предметом спору є оскарження пункту наказу про преміювання за квітень 2023 року, тому у цьому випадку застосовується місячний строк звернення до суду.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до адміністративного суду позивачем був пропущений місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки про невиплату йому премії за квітень 2023 року ОСОБА_1 був обізнаний ще в травні 2023 року після отримання ним грошового забезпечення за квітень 2023 року, водночас з даним позовом звернувся лише 17 серпня 2024 року, тобто з пропуском місячного строку.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про те, що про порушення своїх прав останній дізнався із змісту листа відповідача від 27.05.2024, оскільки отримання такого листа не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Так, про факт встановлення чи невстановлення позивачу премії в квітні 2023 року останньому не могло не бути відомо принаймні з травня 2023 року, тобто з моменту отримання грошового забезпечення за квітень 2023 року.

У свою чергу доказів вчинення будь-яких дій до травня 2024 року з метою з`ясування розміру грошового забезпечення за квітень 2023 року та його складових позивачем не надано.

Судовою колегією враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №160/6430/20.

Таким чином, з`ясування, за твердженням позивача, лише у травні 2024 року причин невиплати премії за квітень 2023 року не може вважатися поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, адже про зменшення чи нарахування у неправильному розмірі грошового забезпечення позивачу мало бути відомо не пізніше неотримання/отримання такої виплати.

За таких обставин подання позивачем у червні 2024 року позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням наказу щодо безпідставного, на думку позивача, позбавлення його премії за квітень 2023 року, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію

Колегія суддів вважає, що доводи позивача стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду, викладені, як в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, так і в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими.

Отже, будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не вказано.

Зважаючи на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними, та, відповідно, поновлення строку звернення до суду не підтверджені належним чином допустимими доказами, то суд першої інстанції, дійшов законного й обґрунтованого висновку про повернення позову на підстав норми ч.2 ст.123 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі №280/5701/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко