Справа № 480/6290/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2024 року Справа № 480/6290/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6290/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області), в якому просить:
- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 12.07.1994 та періоду роботи з 01.04.2022 по 31.03.2024 відповідно наявних відомостей у довідці ОК-5;
- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо не правильного прорахунку стажу позивача на пільгових умовах за період з 22.11.1984 по 31.12.1991, а саме не зарахування як 1 рік роботи у цей період за один рік і шість місяців;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 01.07.2024 про призначення пенсії з 08.04.2024, з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області під час обчислення страхового стажу для отримання пенсії за віком ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 12.07.1994 та період роботи з 01.04.2022 по 31.03.2024 відповідно відомостей, що зазначені у формі ОК-5;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області під час обчислення страхового стажу для отримання позивачам пенсії за віком враховувати період роботи в районах Крайньої Півночі у період з 22.11.1984 по 12.07.1994., зарахувавши рік роботи у цей період за один рік і шість місяців.
Ухвалою суду від 18.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано відповідача надати відзив на позов.
Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області без поважних причин не надало суду відзиву на позов.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.07.2024 звернувся через портал Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.07.2024 № 81 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Підставою відмови у призначенні пенсії зазначено наступне: "Відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 25 років 2 місяці 29 днів. Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 12.07.1994 згідно трудової книжки від 01.12.1984 АТ №2915830 та уточнюючої довідки від 27.08.2018 №237, оскільки даний період роботи здійснювався на території російської федерації, а з 01.01.2023 дана країна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РФРСР по 31 грудня 1991 року.

Додатковий коментар: За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 матимете після досягнення 63 річного віку, а саме з 08.04.2027 року".

Вважаючи відмову в призначенні пенсії протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

За приписами частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно із статтею першою Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав -учасниць Угоди.

В силу вимог статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до абзаців 2 та 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення.

При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

У відповідності пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд вважає, що посилання відповідача на припинення участі рф у відповідній угоді, як на підставу не зарахування спірного періоду роботи позивача до страхового стажу є не обгрунтованим, з огляд на наступне.

Після вчинення військової агресії російської федерації проти України, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.11.2022 № 1328, якою постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві, а також прийнято постанову від 24.06.2023 № 639, якою припинено дію Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14.01.1993.

Частиною 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) визначалося, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

За приписами пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди до виходу держави-учасниці із Угоди, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Вихід держави-учасниці Угоди не може бути підставою для не зарахування при призначені пенсії громадянину України також страхового стажу.

Варто зауважити, що відповідно до частини 1 статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

Отже, доводи відповідача, зазначені у рішенні від 09.07.2024 № 81 не можуть бути правовою підставою для не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи на території російської федерації, адже такий стаж ним набутий до виходу України із Угоди.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком від 09.07.2024 № 81 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності ГУ ПФУ в Сумській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2022 по 31.03.2024 відповідно наявних відомостей у довідці ОК-5, щодо не правильного прорахунку стажу позивача на пільгових умовах за період з 22.11.1984 по 31.12.1991, а саме не зарахування як 1 рік роботи у цей період за один рік і шість місяців, щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.04.2022 по 31.03.2024 відповідно відомостей, що зазначені у формі ОК-5, щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області під час обчислення страхового стажу для отримання позивачам пенсії за віком враховувати період роботи в районах Крайньої Півночі у період з 22.11.1984 по 12.07.1994., зарахувавши рік роботи у цей період за один рік і шість місяців, суд зазначає наступне.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.07.2024 № 81 підставою відмови позивачу у призначенні пенсії зазначено не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.01.1992 по 12.07.1994 на території російської федерації та відсутність необхідного страхового стажу.

Тобто, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком не вирішував питання щодо зарахування чи не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2022 по 31.03.2024, а також не вирішував питання щодо обчислення страхового стажу за період з 22.11.1984 по 31.12.1991 в пільговому чи не пільговому порядку.

Вказані обставини не слугували підставами для відмови позивачу у призначенні пенсії.

З огляду на викладене, вищеназвані позовні вимоги є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Таким чином, належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 09.07.2024 № 81 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, та зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2024 про призначення пенсії з 08.04.2024, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до статті 139 КАС України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн, сплачених за квитанцією від 16.07.2024.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, будинок 43, м. Суми, Сумська область ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.07.2024 №81 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2024 про призначення пенсії з 08.04.2024, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар