Справа № 200/4556/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Справа№200/4556/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення № 59 від 10.06.2024 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004, та до пільгового підземного стажу за списком № 1 періоди роботи 31.07.2012 - 31.07.2012, 18.09.2012 - 30.09.2012, 27.11.2012 - 30.11.2012, 31.07.2014 - 31.07.2014, 26.02.2015 - 28.02.2015, 28.03.2015 - 31.03.2015, 21.04.2015 - 30.04.2015, 30.06.2015 - 30.06.2015, 29.09.2015 - 30.09.2015, 29.11.2015 - 30.11.2015, 31.01.2016 - 31.01.2016, 28.02.2016 - 29.02.2016, 30.03.2016 - 31.03.2016, 29.04.2016 - 30.04.2016, 31.05.2016 - 31.05.2016, 30.08.2016 - 31.08.2016, 30.11.2016 - 30.11.2016, 28.02.2017 - 28.02.2017, 30.10.2017 - 31.10.2017, 31.08.2018 - 31.08.2018, 30.09.2018 - 30.09.2018, 29.10.2018 - 31.10.2018, 30.04.2021 - 30.04.2021, 29.11.2021 - 30.11.2021, 27.02.2022 - 28.02.2022, 27.03.2022 - 31.03.2022, 10.04.2022 - 30.04.2022, 12.09.2022 - 31.12.2022 та прийняти нове рішення результатами зарахування стажу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що при призначенні пенсії відповідачами протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу періоди роботи, що підтверджені записами трудової книжки та наданими довідками. Позивач зазначає що має необхідний стаж для призначення пенсії в зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 10 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у відзиві на позовну заяву просило відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач повідомив, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності. У призначенні пенсії відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного стажу та не зарахуванням до страхового стажу певних періодів трудової діяльності. Управління зазначає про відсутність порушень прав позивача та здійснення діяльності в межах та у спосіб передбачених діючим законодавством.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у поясненнях зазначило, що періоди трудової діяльності під час простою, страйків та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році, а за періоди роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004 відсутні відомості про роботу позивача відповідно до «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5). З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, здійснюючи судочинство в умовах збройної агресії проти України, враховуючи тимчасову непрацездатність та перенесення відпустки головуючого у справі, справа розглянута безпосередньо після закінчення відпустки, впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.06.2024 та доданих до неї документів Головне управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення № 59 від 10.06.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного стажу 25 років.

Вік заявника 53 роки 3 місяці.

В оскарженому рішенні відповідачем зазначено:

страховий стаж позивача становить 23 роки 11 місяців 5 днів, пільговий стаж за списком № 1 - 8 років 8 місяців 10 днів;

до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків;

до пільгового стажу зараховано всі періоди.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , дата заповнення 10.03.1992, позивач працював:

з 02.01.1992 на посаді експедитора в ТОВ Донмаркет;

з 28.02.1994 по 12.08.1998 на посаді комерційного директора в ТОВ Сталкер-94;

з 13.07.2001 по 30.09.2001 на посаді комерційного агента ТОВ Мітос - транс;

з 01.10.2001 по 28.02.2003 на посаді комерційного агента ТОВ Автодон;

з 01.03.2003 по 01.04.2004 начальником відділу постачання ВАТ Мітос строй;

з 15.02.2012 по 02.06.2014 учнем гірника підземного, гірником підземним з повним робочим днем в шахті на ПАТ Укрвуглебуд;

з 06.06.2014 по 14.08.2019 гірником підземним з повним підземним робочим днем в шахті на ВП Шахта Стаханова ДП Мирноградвугілля;

з 28.08.2019 по 10.03.2020 гірником підземним з повним робочим днем в шахті ТОВ Укрцентраль;

з 01.10.2020 по теперішній час гірником підземним з повним робочим днем в шахті ВП Шахта Капітальна ДП Мирноградвугілля.

Записи виконані чітко, містять посилання на номери наказів, підписи відповідальних осіб, завірені належним чином.

На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надані відповідні довідки №№ 09-05-4, 09/05-5 (про спуски) від 09.05.2024 ТОВ «Укрцентраль», №№ 63, 64 (про спуски) від 25.03.2016 ПАТ «Укрвуглебуд», №№ 590, 602 від 09.05.2024 ДП «Мирноградвугілля», про кількість підземних виходів №№ 336 від 17.05.2024, 307 від 13.05.2024 ДП «Мирноградвугілля». Також надані довідки про атестації робочих місць.

Відповідно до розрахунку форми РС-право до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004, та пільгового підземного стажу за списком № 1 періоди роботи 31.07.2012 - 31.07.2012, 18.09.2012 - 30.09.2012, 27.11.2012 - 30.11.2012, 31.07.2014 - 31.07.2014, 26.02.2015 - 28.02.2015, 28.03.2015 - 31.03.2015, 21.04.2015 - 30.04.2015, 30.06.2015 - 30.06.2015, 29.09.2015 - 30.09.2015, 29.11.2015 - 30.11.2015, 31.01.2016 - 31.01.2016, 28.02.2016 - 29.02.2016, 30.03.2016 - 31.03.2016, 29.04.2016 - 30.04.2016, 31.05.2016 - 31.05.2016, 30.08.2016 - 31.08.2016, 30.11.2016 - 30.11.2016, 28.02.2017 - 28.02.2017, 30.10.2017 - 31.10.2017, 31.08.2018 - 31.08.2018, 30.09.2018 - 30.09.2018, 29.10.2018 - 31.10.2018, 30.04.2021 - 30.04.2021, 29.11.2021 - 30.11.2021, 27.02.2022 - 28.02.2022, 27.03.2022 - 31.03.2022, 10.04.2022 - 30.04.2022, 12.09.2022 - 31.12.2022.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058- IV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналогічні приписи містив і пункт а частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII.

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам….

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункту 3 Порядку № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Вимогами пункту 7 Порядку № 383 передбачено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Позивач наполягає, що до його пільгового підземного стажу за списком № 1 не зараховані періоди роботи 31.07.2012 - 31.07.2012, 18.09.2012 - 30.09.2012, 27.11.2012 - 30.11.2012, 31.07.2014 - 31.07.2014, 26.02.2015 - 28.02.2015, 28.03.2015 - 31.03.2015, 21.04.2015 - 30.04.2015, 30.06.2015 - 30.06.2015, 29.09.2015 - 30.09.2015, 29.11.2015 - 30.11.2015, 31.01.2016 - 31.01.2016, 28.02.2016 - 29.02.2016, 30.03.2016 - 31.03.2016, 29.04.2016 - 30.04.2016, 31.05.2016 - 31.05.2016, 30.08.2016 - 31.08.2016, 30.11.2016 - 30.11.2016, 28.02.2017 - 28.02.2017, 30.10.2017 - 31.10.2017, 31.08.2018 - 31.08.2018, 30.09.2018 - 30.09.2018, 29.10.2018 - 31.10.2018, 30.04.2021 - 30.04.2021, 29.11.2021 - 30.11.2021, 27.02.2022 - 28.02.2022, 27.03.2022 - 31.03.2022, 10.04.2022 - 30.04.2022, 12.09.2022 - 31.12.2022.

Щодо зарахування до спеціального (пільгового) стажу днів простою, відпусток без збереження заробітної плати, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Згідно зі статтею 25 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України, наведене у листі від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16, періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV, днів відпустки без збереження заробітної плати та днів простою, лише за умови що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році. Це відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 березня 2019 року у справі №295/8979/16-а.

Відповідно до наданих довідок про кількість підземних виходів, страйків, б/в №№ 336 від 17.05.2024, 307 від 13.05.2024 ДП «Мирноградвугілля», № 64 від 25.03.2016 ПАТ «Укрвуглебуд» сумарна кількість відпусток без збереження заробітної плати перевищує 15 календарних днів на рік в 2012, 2014, 2015, 2022 роках.

Стороною позивача вказані відомості не спростовані.

Позивач жодним чином не довів, що періоди відпусток без збереження заробітної плати та простою якимось чином пов`язані з виробничою необхідністю, отже заявлені вимоги про зарахування таких періодів до пільгового стажу не підлягають задоволенню.

Стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004 суд зазначає, що згідно трудової книжки позивач працював у російській федерації.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

В у спірний період роботи позивача діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі -Угода).

Відповідно до вимог статті 1 вказаної Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

Як зазначено вище, відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Періоди трудової діяльності ОСОБА_1 з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004 підтверджені записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.03.1992.

Вказані документи складені та видані до припинення дії Угоди між країнами СНД та до набрання чинності 23.12.2022 Законом про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу та правові відносини. Отже, вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача без засвідченням апостилем.

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що під час розгляду заяви позивача відповідач неналежно розглянув надані документи при призначені пенсії в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004, що обумовлює скасування оскарженого рішення.

Також встановлено, що на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача склав 23 роки 11 місяців 5 днів, пільговий стаж за списком № 1 - 8 років 8 місяців 10 днів, який дає право на призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 із зниженням віку виходу на пенсію.

Щодо способу захисту порушених прав позивача суд вказує, що згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 59 від 10.06.2024 та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004 та застосування пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи сплачений позивачем судовий збір у розмірі 968,96 грн, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню пропорційно сума 484,48 грн.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, 3Б, с-ще Макарів, 08001, ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 59 від 10.06.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 03.06.2024 з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 13.07.2001 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 01.04.2004 та застосування пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, 3Б, с-ще Макарів, 08001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов