Справа № 189/772/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року м.Дніпросправа № 189/772/24 2-а/189/10/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року у справі № 189/772/24 (2-а/189/10/24) (суддя Степанова О.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №709014 від 14.03.2024, відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначав, в постанові не було зазначено місце вчинення порушення, наявний факт відсутності причини зупинки та перевірки документів водія, а тим паче відсутні докази вчинення правопорушення.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року адміністративний позов задоволено, скасовано оскаржену позивачем постанову та закрито провадження у справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач 14.03.2024 о 10:12 год. у с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області по вул. Центральній, 1 на пункті пропуску №2 керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, д/н НОМЕР_1 , керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування (постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2024, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП). Останнього судом визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. ГУНП наголошує, що стягнення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладено інспектором у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків та були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №709014 від 14.03.2024.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався, проте представник позивача надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що у повивача був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, тому, даному у випадку, наявні підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що інспектором СРПП ВП №4 ВРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Володарчуком В.К. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №709014 від 14.03.2024, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн на підставі ч.4 ст.126 КУпАП.

З фабулою постанови, 14.03.2024 о 10 год. 12 хв. в с. Матвіївка вул. Центральна, 1 Вільнянського району водій здійснив рух на т/з HYUNDAI TUCSON, н.з № НОМЕР_2 , при цьому 01.01.2024 року рішенням Полтавського районного суду був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР України та ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову, вказав, що в діях позивача не було складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а отже позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського - пред`явити його.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

В свою чергу, відповідно до пп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Отже, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В спірному випадку з матеріалів даної справи вбачається, що відповідачем фото/відео фіксація події не здійснювалась.

За поясненнями відповідача, оскільки скоєне позивачем адміністративне правопорушення було зафіксоване на пропускному пості №2 у Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, відеозйомку поліцейськими застосовано не було, так як блокпост є військовим об`єктом, де будь-яка фото або відеозйомка заборонена згідно із Законом №7189 від 24.03.2022.

Колегія суддів вважає, що сама по собі наявність в базі даних ІПНП певної інформації не дає підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, адже ця інформація потребувала додаткової перевірки, а посадова особа під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обов`язково має дотримуватися положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, що 14.03.2024 було зроблено відповідачем не в повному обсязі.

Суб`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

З рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2024 року у справі №545/78/24 слідує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП присутній не був.

Вказану постанову позивач оскаржив в апеляційному порядку. При цьому, просив поновити строк оскарження, посилаючись на те, що 14.03.2024 стало відомо від працівників поліції, що він позбавлений права керування транспортними засобами. Такі аргументи позивача Полтавський апеляційний суд визнав обґрунтованими, у зв`язку з чим поновив строки оскарження постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 17.01.2024 року.

Постанова Полтавського районного суду Полтавської області набрала законної сили 21.05.2024, оскільки залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 21.05.2024.

Отже, факт не обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, станом на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, підтверджується і постановою Полтавського апеляційного суду.

Усі сумніви принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, мали б тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

У вказаному випадку з огляду на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, інспектор встановивши той факт, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами і не спростувавши доказами пояснення останнього, на переконання суду, мав би виконати вимоги ст.317 КУпАП, а також відсторонити його від керування транспортним засобом, без винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив та дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскарженої постанови серії БАБ №709014 від 14.03.2024 та необхідність її скасування з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року у справі № 189/772/24 (2-а/189/10/24) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак