Справа № 500/5220/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5220/24

11 листопада 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач) в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті, в межах позивної давності, пенсії в розмірі 90% від суми грошового забезпечення, щомісячної доплати до пенсії в розмірі до 2000,00 гривень, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" та індексації, згідно постанов КМУ від 16.02.2022 №118, від 24.02.2023 №168 та від 23.02.2024 №185, відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2022р. у справі 500/259/22 з 01.03.2024 року без обмеження пенсії максимальним розміром;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести перерахунок пенсії, в межах строків позовної давності, починаючи з 01.03.2024, її виплату та доплату пенсії, ОСОБА_1 в розмірі 90% від суми грошового забезпечення пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно постанови Кабінету міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсії у 2022 році", постанови Кабінету міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі 500/259/22, без обмеження пенсії максимальним розміром, із врахуванням проведених виплат;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити, в межах строків позовної давності, починаючи з 01.03.2024 року, перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 гривень, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням подальших перерахунків пенсії, в тому числі з урахуванням перерахунку пенсії згідно оновленої довідки про розмір мого грошового забезпечення станом на грудень 2019 року, відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі 500/259/22, без обмеження пенсії максимальним розміром, із врахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішень судів відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, однак обмежено її максимальним розміром та припинено виплату щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07,2021 №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб", що і слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 29.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Також даною ухвалою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк ні відзиву ні будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

У липні 2024 року позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію та із заявою в яких, враховуючи рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі № 500/259/22 просив провести виплату індексації пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсії у 2022 році", постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсій і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

У відповідь листом від 26.07.2024 представник відповідача повідомив, що позивачу було проведено перерахунок пенсії позивача згідно з постановою Кабінету Міністрів від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", згідно з постановою Кабінету Міністрів від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році". Розрахований розмір пенсії після перерахунку з 01.03.2022 склав 21699,60 грн, в тому складі 2664,86 грн - індексація з 01.03.2022. Розрахований розмір пенсії після перерахунку з 01.03.2023 склав 29399,48 грн, в тому складі 1500,00 грн - індексація з 01.03.2023. Розрахований розмір пенсії після перерахунку з 01.03.2024 склав 30899,48 грн, в тому складі 1500,00 грн - індексація з 01.03.2024. Однак, частиною сьомою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" встановлено, що максимальний розмір пенсії, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тому пенсія йому виплачується без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі № 500/259/22 зобов`язано провести перерахунок пенсії, тобто на 01.12.2021 в розмірі 24473,23 грн.

Також, листом від 02.08.2024 відповідач повідомив, що у вересні 2021 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019, і оскільки після проведеного перерахунку підвищення основного розміру пенсії перевищило суму щомісячної доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", тому зазначена доплата з 01.10.2021 не виплачується.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є дії відповідача щодо обмеження пенсійних виплат позивачу в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та перерахунок і виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн з 01.03.2024.

Щодо обмеження пенсійних виплат позивачу в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України", вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Приписами пункту 1, пункту 2 резолютивної частини вказаного рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII з 20.12.2016 втратили чинність, оскільки є не конституційними.

Крім того, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, що означає, що з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі № 2262-XII, а отже, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону № 2262-XII, максимальним розміром.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668 (далі Закон № 3668) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України","Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак, у п.п. 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 у справі за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI (щодо соціальних гарантій для захисників і захисниць України) Конституційний Суд України дійшов висновку, що приписи Закону № 3668, що обмежують максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) за Законом № 2262, зокрема особам, на яких поширено приписи частини п`ятої статті 17 Конституції України, не відповідають сутності соціальних гарантій високого рівня для таких осіб.

Приписами пункту 1, пункту 2 резолютивної частини вказаного рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, положення статті 2 Закону № 3668 в частині поширення дії на Закон № 2262-XII з 12.04.2023 втратили чинність, оскільки є неконституційними.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для обмеження пенсійних виплат позивачу в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, посилаючись при цьому на не приведення Верховною Радою України нормативно-правових актів у відповідність із Конституцією та рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.

Підсумовуючи все зазначене вище, суд приходить до переконання про протиправність дій відповідача, які полягають у обмеженні пенсійних виплат позивачу в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з 01.03.2024, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити, починаючи з 01.03.2024, перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Відповідно до положень статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб, 14.07.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 713.

Згідно з пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Щодо відсутності в Постанові № 713 застережень щодо підстав перерахунку (за постановою, за заявою, за рішенням суду), то Верховний Суд у постанові від 08.11.2022 дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. Додатково Суд звертає увагу на те, що підстави перерахунку пенсій визначені Законом № 2262-XII. Судове рішення не є підставою перерахунку пенсії, а є лише актом судового захисту права, яке позивач мав на час звернення до суду і яке заперечувалося Пенсійним фондом. Судове рішення лише підтверджує (визнає) право на перерахунок пенсії з підстав, визначених законом, а не створює його.

Оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФ України на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн відповідно до Постанови № 713.

Така ж правова позиція, яка релевантна аналогічним правовідносинам (нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн після перерахунку пенсії з 01.12.2019), викладена Верховним Судом в постанові від 23.01.2024 №160/17347/22, яку відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує під час застосування до спірних правовідносин.

Отже, з урахуванням правових висновків Верховного Суду у справі №160/17347/22, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не нарахування та не виплати щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

З урахуванням наведеного, є протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не виплати щомісячної доплати до пенсії позивача в розмірі до 2000,00 грн та щодо перерахунку та виплати пенсії позивача з обмеженням її максимальним розміром.

У зв`язку з цим, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії позивача в розмірі до 2000,00 грн, а також, провести з 01.03.2024 перерахунок пенсії позивача в розмірі 90% від суми грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням індексації та враховуючи проведені раніше виплати.

Обраний спосіб захисту є належним та достатнім для ефективного відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір сплачений згідно з квитанціями від 26.08.2024 та від 22.10.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку і виплати з 01.03.2024 пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимальним розміром, та без нарахування і виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести з 01.03.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового забезпечення, з урахуванням індексації за 2022-2024 роки, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.