Справа № 461/5332/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/5332/24 пров. № А/857/23954/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Коць Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року у справі №461/5332/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківа Олега Миколайовича про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Зубачик Н.Б., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 25.07.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківа Олега Миколайовича про визнання дій протиправними та скасувати постанову.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, провідним спеціалістом Юзьківа Олега Миколайовича серії РАП № від 27 травня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., оскільки ним порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 ПДР, та здійснено зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинку заборонено». Позивач зазначив, що він, на підставі ліцензії серії АВ №616643, надає послуги таксі, відтак має право здійснювати зупинку та стоянку транспортного засобу в зоні дії знаку для здійснення посадки або висадки пасажирів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзьківа Олега Миколайовича про скасування постанови відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт вказує на те, що відповідно пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху: забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). На підставі ліцензії Серії АВ №616643 виданої Міністерством транспорту та зв`язку України, йому надано дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів на таксі, транспортним засобом марки Geely з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Тому він маю право та використовую свій власний транспортний засіб марки Geely з державним номерним знаком НОМЕР_1 , для здійснення перевезення пасажирів на таксі відповідно до наданої мені на це ліцензії Серії АВ №616643.

Відповідно пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, зупинка і стоянка таксі, для здійснення посадки або висадки пасажирів, розвантаження чи завантаження вантажу не є забороненою. Отже, притягнення до відповідальності за порушення ПДР є безпідставним. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що дана категорія справ віднесена до термінових, розгляд яких здійснюється у десятиденний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що постановою інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, провідним спеціалістом Юзьківа Олега Миколайовича серії РАП № від 27.05.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

З постанови вбачається, що 07 травня 2024 року о 15:38 год. водієм транспортного засобу марки Geely з державним номерним знаком НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Щепкіна 6, в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено вимоги п.3.34 розділу 33 ПДР України, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Юзківим О.М. повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови серії РАП № від 27.05.2024

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 291 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури здійснює свою діяльність відповідно до Положення, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 04.02.2021 № 32, згідно з яким інспектори з паркування здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 КУпАП.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ПДР України).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 цього Закону).

Також частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з пунктом 8.4 «в» ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку та стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ПДР України дія знака 3.34 поширюється на той бік дороги, на якому такий встановлений. Зона дії знака 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення вимог дорожніх знаків, а також порушення правил зупинки, стоянки тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оглянутих судом фотоматеріалів видно, що транспортний засіб марки «Geely», номерний знак НОМЕР_1 , припарковано 27 травня 2024 року по вул. Шепкіна, 6, м. Львів у зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», однак водій та пасажири біля транспортного засобу відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: здійснення зупинки транспортного засобу марки «Geely», номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», що свідчить про обґрунтованість постанови серії РАП № від 27.05.2024 в справі про адміністративне правопорушення та правомірність накладення у зв`язку з цим та позивача стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

З приводу покликань апелянта колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Встановлено, що ОСОБА_1 займається наданням послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом та йому дозволені внутрішні перевезення пасажирів на таксі, що підтверджується ліцензією серії АВ №616643, виданої 20 березня 2012 року.

Як зазначено вище і видно із наявних в справі фотоматеріалів, зупинка транспортного засобу марки «Geely», номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено» не була пов`язана з посадкою (висадкою) пасажирів чи завантаженням (розвантаженням) вантажу.

При цьому водій та пасажири біля автомобіля були відсутні.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

А відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеним приписам апелянт не надав до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність його дій та відповідно протиправність прийнятої відповідачем постанови в справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 КУпАП, згідно із якою на позивача накладено штраф в сумі 340 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім цього, у контексті оцінки решти доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року у справі №461/5332/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 08.11.2024