Справа № 380/18751/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 рокусправа № 380/18751/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса проживання: 81624, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Колодруби; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9; ), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів №ПШ056135 від 19.06.2024 у розмірі 17000 грн. та №ПШ056600 від 31.07.2024 у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем були винесені постанови №ПШ056135 від 19.06.2024 та №ПШ056600 від 31.07.2024 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог, передбачених ст. 39 і ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав накладати на нього вказані адміністративно-господарські штрафи, оскільки у водія в наявності були усі документи, які вимагаються законом. Для відновлення свого порушеного права позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 10.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач 25.09.2024 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що 15.05.2024 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку від 13.05.2024 №013232 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Водій транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: - посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; - тимчасовий талон ХХТ №038364; - узгодження схеми руху; - паспорт маршруту на 5 арк. Актом серії АР № 015096 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.05.2024, зокрема, встановлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Відповідно до Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Отже, у разі обладнання транспортного засобу тахографом взамін протоколу перевірки та адаптації тахографа не може використовуватись графік змінності водіїв. Як вбачається із схеми автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень «Миколаїв-Думичі ч/з Винники, Жовкву, Добросин» та характеристики маршруту, його довжина складає 147 км. Також відповідач зазначає, що 27.06.2024 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку від 24.06.2024 №013239 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Водій транспортного засобу марки БАЗ, номерний знак НОМЕР_4 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: - посвідчення водія серії НОМЕР_5 ; - свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 ; - протокол перевірки технічного стану транспортного засобу; - паспорт маршруту на 4 арк. Актом серії АР № 015333 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.06.2024, зокрема, встановлено відсутність тахокарт за поточний 27.06.2024 та попередні 28 днів та відсутність бланка підтвердження діяльності за вказаний період. Повідомлення про розгляд справи, яке зареєстроване у електронній системі документообігу Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.07.2024 за № 59537/31/24-24, було направлено на електронну адресу позивача. Отже, позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді, надати свої пояснення чи зауваження. Наголошує, що відповідальність згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» може наставати, зокрема, за відсутність тахокарти чи бланка підтвердження діяльності (документів) навіть у випадку встановлення такого порушення за один день. Отже, такий документ як тахокарта чи бланк підтвердження діяльності є «іншими документами» в контексті статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та повинні бути пред`явлені особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Як вбачається із схеми автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень «Більче-Солонка (Біскотті)» та характеристики маршруту, наданих під час перевірки, його довжина складає 69 км.

Представник позивача 01.10.2024 подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що згідно з пунктом 20 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Однак в жодному з актів проведення перевірки не зазначено, яку частину, на думку посадової особи відповідача, було порушено. Також зазначає, що у розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Електронні адреси перевізників, отримані із системи «ШЛЯХ», не мають підтвердження з боку держави і не можуть вважатися офіційними. Офіційні адреси, повинні бути зафіксовані в документах, які зареєстровані у відповідних державних органах. Вказує, що 15.05.2024 водій транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 помилково надав посадовій особі відповідача паспорт маршруту, за яким, на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевезення пасажирів не здійснювались. Водій транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , пояснив посадовій особі відповідача, що у нього немає обов`язку фіксувати свій режим праці та відпочинку за допомогою тахографа, оскільки протяжність його маршруту становила менше 50 км. Окрім того, посадова особа відповідача вправі здійснювати опитування пасажирів у відповідності до пункту 16 Порядку №1567, проте таке реалізовано не було.

Представник відповідача 08.10.2024 подав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що в акті перевірки від 15.05.2024 АР №015096, в графі під час перевірки виявлено порушення зазначено: порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, при перевезенні пасажирів по спеціальних регулярних перевезень на маршруті «Миколаїв-Думичі ч/з Винники, Жовкву, Добросин», виявлено порушення відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до т/з. В акті перевірки від 27.06.2024 №015333, в графі під час перевірки виявлено порушення зазначено: ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та Наказу МТЗУ №340 від 06.07.2010, при спеціальних регулярних перевезеннях пасажирів у водія ОСОБА_2 відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія, а саме відсутні тахокарти за поточний 27.06.2024 та попередні 28 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності за вказаний період. Отже, в актах проведення перевірки від 15.05.2024 АР №015096 та від 27.06.2024 №015333 вказано в чому полягає порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Повідомлення про розгляд справи, яке зареєстроване у електронній системі документообігу Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.07.2024 за № 59537/31/24-24, було направлено на електронну адресу позивача. Факт направлення даного повідомлення підтверджується скріншотом із електронної скриньки відповідача. Адреса електронної пошти позивача відома відповідачу із електронного кабінету перевізника у системі «ШЛЯХ». Розгляд справи про порушення відбувся за наявними матеріалами у зв`язку із неявкою позивача, в результаті якого Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 0566600.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.05.2024 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №015096. У акті вказано, що було проведено перевірку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_7 , тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_8 , водій ОСОБА_3 .

Під час перевірки виявлено порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, при перевезенні пасажирів по спеціальних регулярних перевезень на маршруті «Миколаїв-Думичі ч/з Винники, Жовкву, Добросин», виявлено порушення відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до т/з, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3 перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, передбачених ст.39 цього Закону. Пояснення водія про причини порушень: не заповнено.

20.05.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства, відповідно до якого позивача запрошено прибути на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 19.06.2024 о 09:00 год. за адресою: Львівська обл., с. Малехів, вул. Володимира Івасюка, 8..

Повідомлення про розгляд адміністративної справи від 20.05.2024 було направлено на поштову адресу позивача та отримано позивачем 23.05.2024.

19.06.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ056135 на суму 17 000 грн. Відповідно до вказаної постанови позивачем допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

27.06.2024 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №015333. У акті вказано, що було проведено перевірку транспортного засобу марки БАЗ, номерний знак НОМЕР_4 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 , водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки виявлено порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та Наказу МТЗУ №340 від 06.07.2010, при спеціальних регулярних перевезеннях пасажирів у водія ОСОБА_2 відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія, а саме відсутні тахокарти за поточний 27.06.2024 та попередні 28 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності за вказаний період. у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3 перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, передбачених ст.39 цього Закону. Пояснення водія про причини порушень: маршрут лише 50 кілометрів, тахокарта не потрібна».

10.07.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства, відповідно до якого позивача запрошено прибути на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 31.07.2024 о 09:00 год. за адресою: Львівська обл., с. Малехів, вул. Володимира Івасюка, 8..

Повідомлення про розгляд адміністративної справи від 10.07.2024 було направлено на електронну адресу позивача.

31.07.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ056600 на суму 17 000 грн. Відповідно до вказаної постанови позивачем допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказаним постановами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (надалі - Закон №2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За змістом статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею 18 Закону №2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Статтею 34 Закону №2344-III визначені вимоги до автомобільного перевізника, з-поміж яких автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Законом України від 03.06.2021 №1534-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" внесено ряд змін до Закону №2344-III, що набрали чинності з 01.10.2021.

У спірних правовідносинах причиною накладення штрафу на позивача стала відсутність у водія протоколу та перевірки тахографа.

У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Такі висновки узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17, від 06 вересня 2023 року в справі №120/5064/22, від 16 серпня 2023 року в справі №160/12371/22 та від 07 грудня 2023 року в справі №620/18215/21.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 згаданого Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У спірних правовідносинах причиною накладення штрафу на позивача стала відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа, а також реєстраційних листків режиму праці і відпочинку водія.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з положеннями пункту 3.5 Інструкції №385, перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відповідно до пунктів 1.3-1.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;

транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;

сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;

закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності;

транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі;

Згідно з пунктом 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 6.4 Положення №340 передбачено, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Також суд зазначає, що 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970, у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Згідно з вказаною поправкою №6 відповідно до статті 12-біс цієї Угоди автомобільні перевізники можуть використовувати з метою сприяння проведення перевірок на дорозі типові бланки, наведені нижче:

1. Бланк підтвердження діяльності являє собою бланк, який слід використовувати в тому випадку, коли водій знаходився у відпустці у зв`язку з хворобою або в щорічній відпустці або якщо він керував транспортним засобом, який не підпадає під дію положень ЄУТР за змістом статті 2 цієї Угоди.

Вказівки по використанню. (Викласти, по можливості, на зворотному боці бланку)

а) Всі позиції цього бланку мають бути заповнені перед рейсом транспортним підприємством та відповідним водієм.

b) Зміни тексту бланку не допускаються.

c) Бланк вважається дійсним у випадку, якщо він підписаний як уповноваженим представником транспортного підприємства, так і самим водієм. У випадку індивідуальних підприємств водій підписує бланк один раз від імені підприємства і один раз у якості водія. Дійсним вважається тільки підписаний оригінал такого документу.

d) На роздруківці бланку може міститись логотип підприємства. Позиції 1-5 можуть бути надруковані на бланку заздалегідь. Печатка підприємства не може замінити підпис особи, яка повинна підписати бланк, але її підпис може бути скріплена печаткою.

З врахуванням викладеного, суд погоджується з висновками відповідача, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а також реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія у вигляді тахокарт в разі використання аналогового тахографа або особистої картки водія у разі використання цифрового тахографа, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010.

З акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №015096 від 15.05.2024 вбачається, що водієм під час здійснення рейдової перевірки було надано посадовим особам Укртрансбезпеки посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; тимчасовий талон ХХТ №038364; узгодження схеми руху; паспорт маршруту на 5 арк. З вказаного паспорту маршруту вбачається, що довжина маршруту, за яким здійснювались перевезення («Миколаїв-Думичі ч/з Винники, Жовкву, Добросин») складає 147 км у прямому напрямку та 148 км у зворотному напрямку.

З акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №015333 від 27.06.2024 вбачається, що водієм під час здійснення рейдової перевірки було надано посадовим особам Укртрансбезпеки посвідчення водія серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 ; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу; паспорт маршруту на 4 арк. З вказаного паспорту маршруту вбачається, що довжина маршруту, за яким здійснювались перевезення («Більче-Солонка (Біскотті)») складає 69 км у прямому напрямку та 69,8 км у зворотному напрямку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що як при перевірці 15.05.2024, так і при перевірці 27.06.2024 транспортний засіб, який належить позивачу, повинен бути обладнаний діючим або повіреним тахографом, а водій, який здійснює перевезення, повинен мати при собі документи, які підтверджують дотримання ним режиму праці та відпочинку. Проте, вказані документи водіями до перевірки не подавались.

Представник позивача зазначає, що водіями транспортних засобів помилково були надані посадовим особам Укртрансбезпеки паспорти маршрутів, за якими, на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевезення пасажирів не здійснювались. Представником позивача було надано до суду паспорт маршруту за яким, за її словами, слідував транспортний засіб та копію графіка змінності водіїв, яка за її словами, подавалась до перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки.

Суд зазначає, що вказаний паспорт маршруту, поданий до суду, стосується перевезення за маршрутом «Березина Солонка (Біскотті)». При цьому, у вказаному паспорті відсутня дата його розробки, а відтак суд не може встановити, чи дійсно вказаний паспорт було виготовлено для маршрутів, за якими здійснювались перевезення. Крім того, обидва перевезення пасажирів, за порушення правил яких позивача було притягнуто до відповідальності, різняться між собою за метою та маршрутом (регулярне пасажирське перевезення та пасажирське перевезення на замовлення відповідно), а доводи представника позивача щодо них є ідентичними, що вказує на неузгодженість доводів позивача на підтвердження своєї позиції та доказів, якими він обґрунтовує позовні вимоги.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі №640/27759/21, зазначив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Таким чином, у разі виявлення позивачем невірних паспортів пасажирських перевезень та копій графіка змінності водіїв, наданих водієм, останній не був позбавлений можливості надати їх після вказаних перевірок або при розгляді адміністративної справи. Водночас, при розгляді справи на даний момент, суд не може оцінити вказані докази як беззаперечне підтвердження протиправності дій відповідача щодо винесення постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу, оскільки вказані документи ні під час проведення рейдової перевірки, ні під час розгляду справи про притягнення до відповідальності не подавались.

Щодо доводів позивача про те, що відповідач не скористався своїм правом на опитування пасажирів суд зазначає, що пунктом 16 Порядку №1567 передбачено право посадових осіб Укртрансбезпеки здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути. Отже, вказана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивача було притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а не до відповідальності за адміністративне правопорушення, а відтак вказані доводи є необґрунтованими і не беруться судом до уваги.

Щодо доводів представника позивача про те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи про порушення суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктами 54, 57 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (у редакції постанови від 02.02.2022 №79), відповідно до пунктів 2, 4 якого рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У силу пунктів 20-22 названого Порядку, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Згідно з абзацом першим пункту 25 Порядку справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Окрім того суд, зазначає, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляді даної справи не позбавляє особу спростувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

З матеріалів справи судом встановлено, що повідомлення про розгляд справи згідно з актом №015096 було направлено на поштову адресу позивача та отримано позивачем 23.05.2024. Отже у цій частині дотримання процедури оформлення та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт сумнівів не викликає.

Водночас, повідомлення про розгляд справи за актом перевірки №015333 від 27.06.2024 було надіслано на електронну адресу, яка за словами представника відповідача, наявна у системі «ШЛЯХ» серед реєстрацйних даних позивача. Представник позивача зазначає, що вказана електронна адреса не є офіційною адресою позивача, а відтак останній був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи.

Суд у свою чергу зазначає, що пунктом 26 передбачено обов`язок посадових осіб Укртрансбезпеки повідомити уповноважену особу автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). Проте, вказаними нормами законодавства не передбачено точних вимог та критеріїв до офіційної електронної адреси.

Поряд із цим, згідно із Положенням про Єдиний комплекс інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті, Єдиний комплекс інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті (далі система Шлях) інформаційно-комунікаційна система, що становить сукупність автоматизованих систем, програмно-інформаційних комплексів, програмних, програмно-технічних та технічних засобів комунікації, що забезпечують логічне поєднання визначених інформаційних ресурсів, обробку та захист інформації, електронну інформаційну взаємодію з метою надання послуг та забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті; суб`єкти системи Шлях апарат Укртрансбезпеки, її територіальні органи, інші державні органи, які використовують інформацію в системі Шлях для реалізації своїх повноважень

За пунктом 5 вказаного Положення, адміністратором системи Шлях є Укртрансбезпека. Укртрансбезпека як адміністратор системи Шлях здійснює: 1) адміністрування, технічну підтримку та безперебійне функціонування системи Шлях; 2) оновлення програмного забезпечення системи Шлях; 3) розроблення та здійснення заходів щодо захисту системи Шлях та інформації, що міститься в ній; 4) збереження інформації, що міститься в системі Шлях; 5) постійний моніторинг технічного стану системи Шлях та стану захищеності інформації, що міститься в ній; 6) супроводження механізмів електронної ідентифікації особи для доступу до інформаційних ресурсів системи Шлях; 7) надання користувачам доступу до системи Шлях та користування її інформаційними ресурсами; 8) ведення моніторингу дій користувачів у системі Шлях (зокрема, дані про відмітки часу входу, внесення ними відомостей до підсистем); 9) технічну та інформаційну підтримку користувачів системи Шлях, зокрема за допомогою відкритих вебресурсів, телефонного інформаційного центру, тощо; 10) навчання та методичне забезпечення користувачів системи Шлях; 11) укладення договорів на технічне обслуговування та залучення, у разі потреби, фахівців для виконання робіт з технічного супроводження обладнання системи Шлях; 12) введення в експлуатацію апаратних, програмних, технічних засобів комунікації та захисту інформації; 13) забезпечення електронної взаємодії між системою Шлях та іншими електронними інформаційними ресурсами державних органів та органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів інформаційного обміну.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, вказана електронна адреса була внесена в систему «Шлях» як така, що належить позивачу, у відповідача як її адміністратора було достатньо підстав вважати її офіційною з огляду на вищезазначені норми права.

Покликання представника позивача на поняття офіційної електронної адреси, визначене у Положенні про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 не є релевантним, оскільки вказане Положення визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів). Відтак вказаним Положенням передбачено поняття офіційної електронної адреси саме для цілей ЄСІТС та її підсистем, а відтак його норми не стосуються правовідносин, щодо яких виник спір. Також станом на момент виникнення спірних правовідносин, вказане Положення викладено у новій редакції, згідно з якою офіційна електронна адреса це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, що додатково вказує на помилковість доводів представника позивача у цій частині.

Відтак суд приходить до висновку, що направляючи повідомлення про розгляд матеріалів про притягнення до адміністративно-господарської відповідальності відповідач діяв відповідно до вимог пункту 26 Порядку №1567, тому вказані доводи позивача не є обґрунтованими і відхиляються судом.

Доводи представника позивача про те, що в актах проведення перевірки не вказано які саме норми права порушено суд не бере до уваги, оскільки в актах перевірки було зазначено порушену норму, а саме відсутність документів визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також те, що відповідальність настає за вказане порушення відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Доводи позивача про те, що посадовими особами, які здійснювали рейдові перевірки не пред`явлено службове посвідчення та направлення на рейдові перевірки (перевірки на дорозі) та що процес фіксації проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) переривався та не був безперервним суд також відхиляє, оскільки вказані обставини не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, окрім доводів позивача.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено здійснення транспортними засобами позивача пасажирських перевезень без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за яке абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, оскаржувані постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ056135 від 19.06.2024 у розмірі 17 000 грн та №ПШ056600 від 31.07.2024 у розмірі 17 000 грн є правомірними, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідні положення КАС України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса проживання: 81624, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Колодруби; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9; ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна