Справа № 160/20500/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

11 листопада 2024 року Справа №160/20500/24

Донецький окружний адміністративний суду у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про витребування доказів, призначення експертизи, розгляд в загальному позовному провадженні справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84122) до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, буд.106А, кабінет 107) про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», у якій просив суд :

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (), на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса реєстрації пл. Соборна буд. 3 м. Слов`янськ 84122) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України від 05.11.2011 №1788 «Про пенсійне забезпечення», пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1) за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2024 року по травень 2024 року у сумі 49675031,79 (сорок дев`ять мільйонів шістсот сімдесят п`ять тисяч тридцять одна) грн. 79 коп.

30.07.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі.

02.08.2024 відповідачем подано клопотання про передачу справи за підсудністю у зв`язку з тим, що 16.07.2024 відбулася зміна місця реєстрації відповідача з адреси: «50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, буд. 4, каб. 204» на адресу: «85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, буд. 106А, кабінет 107».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 на підставі пункту 3 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення заборгованості передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 серпня 2024 року, справа № 160/20500/24 передана на розгляд судді Зеленову А.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.09.2024 прийнято до розгляду справу №160/20500/24 та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача на адресу суду надійшли клопотання про витребування доказів, призначення експертизи, розгляд справи в загальному позовному провадженні.

При вирішенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження суд виходить з наступного.

Відповідач в обґрунтування клопотання вказав, що має здійснити контррозрахунок по кожному пенсіонеру, заявленому в позовній заяві. Зазначив, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вказують про необхідність проведення судового засідання за участю сторін учасників у загальному позовному провадженні, під час якого відповідач вправі надати суду додаткові пояснення, зауваження, які вважатимуться важливими, у більш розширеному обсязі, а це можливо лише у випадку, коли пояснення чи зауваження будуть проголошені у судовому засіданні в суді першої інстанції за участю представників сторін.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ч.ч.2,3 ст.12 зазначеного Кодексу спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 4 ст.12 КАС України та ч.4 ст.257 КАС України визначено перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

У такому переліку відсутні справи за позовами суб`єктів владних повноважень про стягнення боргу.

Суд також наголошує, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, окрім зазначених у ч.4 ст.12 КАС України та ч.4 ст.257 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з матеріалами справи позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути борг за розрахунками, за якими сплив строк оплати підприємством відповідача.

Така категорія справ не визначена у переліку, передбаченому КАС України, як тих, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, суд вважає, що вказаний спір може бути розглянутий в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст.262 КАС України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

На переконання суду, характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки позивач по справі ставить перед судом питання правового характеру, а не встановлення відповідних фактів.

З огляду на предмет позову та характер правовідносин у розглядуваній справі, суд вважає, що немає явної необхідності у заслуховуванні пояснень учасників справи безпосередньо у судовому засідання.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справіv. Germany, заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 рокуAssalino contre le Portugal, заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд надає учасникам процесу у справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог КАС України.

Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, оскільки таки пояснення можуть бути надані письмово, з огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Щодо клопотання відповідача про витребування доказів по справі.

В заявленому клопотанні про витребування доказів відповідач просить витребувати у позивача докази нарахування та виплати пільгових пенсій за спірний період з квітня 2022 року по грудень 2022 року та з лютого 2024 року по травень 2024 року у сумі 49 675 031,79 грн. (відривні талони з поштового відділення, банківські виписки, тощо) по кожному пенсіонеру, зазначеному в позові.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на підтвердження заявлених вимог позивачем надано розрахунки розміру пенсії, страхового стажу, сум до сплати по працівникам. Однак, позивачем не надано доказів фактично понесених витрат, а саме сплати (доставки) призначених на пільгових умовах пенсій їх отримувачам, оскільки предметом доказування у цій справі є факт доставки та виплати пенсій, призначених на пільгових умовах. Також представник відповідача зазначив, що із наданих позивачем розрахунків фактичних витрат неможливо встановити останнє місце роботи пенсіонера, розмір пільгового стажу на інших підприємства, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку частки плати відповідача у загальній суми фактичних витрат, що підлягають відшкодуванню роботодавцями за принципом пропорційності стажу роботи.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Норми ст.73-76 КАС України передбачають такі критерії оцінки доказів як їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.73 КАС України).

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.73 КАС України).

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України від 05.11.2011 №1788 «Про пенсійне забезпечення», пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1) за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2024 року по травень 2024 року у сумі 49675031,79 (сорок дев`ять мільйонів шістсот сімдесят п`ять тисяч тридцять одна) грн. 79 коп., а не законність та правомірність розрахунків чи правомірність дій позивача при нарахуванні відповідачу сум по відшкодуванню пільгових пенсій.

Тож, оскільки правомірність призначення та обчислення пільгових пенсій працівникам не є предметом розгляду в цій справі та ці обставини не впливають на предмет доказування, то суд не вбачає підстав для витребування у позивача доказів по всім переліченим в позові пенсіонерам.

Суд зазначає, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду України витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Крім того, згідно з ч.ч.1 та 2 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Подане клопотання не містить інформації про те, які заходи відповідач вжив для отримання витребуваних доказів самостійно, та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Крім того, суд звертає увагу, що в обґрунтування поданого клопотання представник відповідача фактично висловлює незгоду з аргументами, наведеними представником позивача у позові, та просить суд витребувати письмові докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свою позицію.

Суд звертає увагу, що незгода з аргументами іншої сторони має реалізовуватись не шляхом витребування доказів на підтвердження позиції опонента, а шляхом надання доказів (у тому числі їх витребування) на підтвердження власної позиції та аргументів. Зазначене узгоджується з приписами частини 1 статті 9 КАС України, відповідно до яких сторони наділені свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи предмет доказування у справі, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого клопотання, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Розглядаючи клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи, суд керувався наступним.

У клопотанні про призначення судово-економічної експертизи відповідач пропонував на вирішення експерту поставити наступні питання:

1) Чи підтверджуються документально розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню по Списку № 1 за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року та з лютого 2024 року по травень 2024 року у сумі 49 675 031,79 грн.? Якщо не підтверджується, визначити в якій сумі існує розбіжність?

2) Чи відповідає дійсності та підтверджується відповідними документами щодо складу витрат та факту їх понесення позивачем, визначений для відповідача розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року та з лютого 2024 року по травень 2024 року у сумі 49 675 031,79 грн.? Якщо не відповідає, визначити, щодо яких витрат та в якій сумі існує розбіжність?

3) Чи включені позивачем до сум, що підлягають відшкодуванню відповідачем за розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року та з лютого 2024 року по травень 2024 року у сумі 49 675 031,79 грн. суми доплат, надбавок і підвищень, що призначені відповідно до законодавства України та виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного фонду України? Якщо так, то в якій сумі?

Також просив зупинити провадження у справі до одержання результатів судово-економічної експертизи.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-XII визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

За змістом ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Отже, в розумінні ч.2 ст.101, ч.1 ст.102 КАС України предметом висновку експерта не можуть бути питання права, суд призначає експертизу, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

За приписами ч. 3-5 ст.102 КАС України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

З аналізу наведених приписів ст.102 КАС України слідує, що призначення судом експертизи є обов`язком за наявності сукупності певних умов, при цьому, предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

При цьому, висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який з урахуванням приписів ч.1 ст.108 КАС України, не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.90 КАС України, такий висновок може бути складений лише на підставі наявних матеріалів справи, які можуть бути використані як джерело доказів, на підставі яких суд також не позбавлений можливості дійти висновку щодо наявності або відсутності певних фактів.

Судова експертиза повинна призначатися у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування та у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. При цьому, з метою призначення судом судової експертизи особа, яка приймає участь у розгляді справи має звернутися із клопотанням, в якому слід чітко обґрунтувати дійсну необхідність в її проведенні, тобто неможливість доведення чи спростування обставин справи в інший спосіб без призначення експертизи.

Разом із цим, суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що обставини, з приводу яких між сторонами виник спір, не можуть бути встановлені без проведення судової експертизи.

Крім того, суд звертає увагу представника відповідача, що предметом спору у даній справі є саме стягнення сум коштів, зазначених у розрахунках позивача, а не законність та правомірність цих розрахунків чи правомірність дій позивача при донарахуванні відповідачу сум по відшкодуванню пільгових пенсій.

Аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд в постанові від 11.04.2024 по справі № 200/6561/23.

З урахуванням вказаного, судом не встановлено підстав для призначення експертизи в цій справі, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи в цій адміністративній справі.

Керуючись статтями ст.ст. 12, 72-76, 102, 243, 248, 256, 257, 258, 262, 263 КАС України, суд,

У Х В АЛ И В:

У задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів, призначення експертизи, розгляд в загальному позовному провадженні справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84122) до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, буд.106 А, кабінет 107) про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписання 11.11.2024.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов