Справа № 520/3445/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

05 листопада 2024 р.Справа № 520/3445/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В с т а н о в и в:

15.02.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тимошенко Л.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі ГУ НП в Харківській області) від 02.11.2022 № 601, яким застосовано до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області від 11.11.2022 року № 549 о/с, яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби.

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України з 07.11.2015 (наказ ГУНП в Харківській області від 07.11.2015 № 23 о/с). Наказом ГУНП в Харківській області від 20.10.2022 № 1335 призначено проведення службового розслідування за обставинами, викладеними у доповідній записці від 14.10.2022 № 1120/119-15/01-2022 начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 , відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського ВРПП Ізюмського РУП ГУНП. 31.10.2022 було затверджено висновок службового розслідування, яким ухвалено за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, ч.І ст.64 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), п. 1 та п. 8 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосувати до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Наказом ГУНП в Харківській області від 11.11.2022 № 549 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні ГУНП в Харківській області, з 11.11.2022 звільнено за п. 6 ч. І ст. 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Також представник позивача зазначив, що на момент повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну 24.02.2022 позивач знаходився в окупації не в смт. Борова (як вказано в висновку), Ізюмського району, Харківської області, а за місцем свого проживання в селі Дружелюбівка. Як вказано в наданому відповідачем висновку у ході проведення службового розслідування встановлено, що 29.04.2022 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 115 КК України щодо відсутності будь-яких даних про місцеперебування поліцейського ВРПП Ізюмського РУП старшого сержанта поліції Климця І.С. (ЄРДР № 0000246). Наказом ГУНП в Харківській області від 06.05.2022 № 236 о/с, вказаний поліцейський був зарахований у розпорядження ГУНП в Харківській області. 11.10.2022 слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області зазначене кримінальне провадження № 0000246, щодо безвісті зниклого старшого сержанта ОСОБА_1 закрите, на підставі ст.40, 110, п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням місцезнаходження. У висновку містяться посилання на опитування ОСОБА_1 , копію пояснень ОСОБА_1 не надано.

Крім того, представник позивача зазначив, що за першої нагоди позивач вивіз дружину з дитиною та повернувся, щоб вивезти батьків. У зв`язку з постійними обстрілами виїхати не зміг. Телефон було відібрано солдатами російської федерації. Щодо того, що являється співробітником поліції нікому не повідомляв, місцеві мешканці також про це нікому не говорили. Враховуючи те, що військові формування російської федерації постійно вели артилерійські обстріли та була велика кількість авіаударів, через що позивач разом з родиною (з батьками) вимушений був перебувати у підвальному приміщенні. Крім того, внаслідок руйнувань, що спричинили дії військових формувань російської бедерації, була пошкоджена інфраструктура в с. Дружелюбівка (де зареєстрований та мешкає позивач), смт. Борової та м. Ізюма, були припинені постачання електроенергії, води та газу. Все було окуповано та велись артилерійські обстріли, мобільний зв`язок у районі проживання позивача був відсутній. Жодних телефонних дзвінків та СМС не було, так як і не було телефонного апарата у позивача. Фактично ОСОБА_1 був без зв`язку. Слід зазначити, що лише після звільнення від окупації позивач зміг зв`язатися з колегами та керівництвом. Після того, як стало відомо про те, що ОСОБА_1 живий і може виконувати свої обов`язки поліцейського, його було направлено на поліграф в м. Ізюм, який він пройшов та повідомили, чекати подальших вказівок, було отримано пояснення.

Також, представник позивача зазначив, що матеріли розслідування не містять жодних підтверджень щодо приналежності позивачеві взагалі будь-якої електронної адреси чи номеру телефону. Більш того, позивач взагалі не мав доступу до будь-яких засобів комунікації через відсутність мобільного зв`язку, інтернету та навіть електроенергії. Висновок службового розслідування, що поліцейський порушив Присягу та Указ, є повністю безпідставним. ГУНП не повідомив позивача про ініціювання службового розслідування, не забезпечив можливість надати письмове пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, не викликав у дисциплінарну комісію, чим порушив Закон і право на захист. Стосовно проведення службової перевірки нічого відомо не було, так як і про звільнення. Стосовно звільнення стало відомо лише з відповіді на адвокатський запит, що змусило звернутися до суду.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві ГУНП в Харківській області вказує, що старший сержант поліції ОСОБА_1 починаючи з часу окупації смт Борова, Ізюмського району, Харківської області залишився на окупованій території, не виконував будь-яких службових чи функціональних обов`язків поліцейського, на підконтрольну Україні територію для продовження несення служби не прибув. Таким чином, у період часу з 04.03.2022 по 19.10.2022 старший сержант поліції ОСОБА_1 у робочі часи робочих днів безпідставно був відсутній на службі, самоусунувся від виконання обов`язків поліцейського та своїх функціональних обов`язків. Встановлені обставини свідчать про недотримання старшим сержантом поліції ОСОБА_1 . Присяги поліцейського в частині ігнорування обов`язку вірно служити Українському народові, не усвідомлення високої відповідальності поліцейського перед Державою та Українським народом, що вказує на негідне несення високого звання поліцейського, невиконання службових обов`язків, а також є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII в частині недотримання Присяги поліцейського. Також, бездіяльність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 по відношенню до служби є порушенням пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту в частині недотримання Присяги поліцейського, та не мужнього і не вправного служіння народу України та пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту в частині не дотримання правил внутрішнього розпорядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження)) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що в позові власне заявником визнані обставини невиконання протягом означеного періоду часу функцій поліцейської служби, невжиття взагалі будь-яких заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України. За своєю формою, змістом та суттю таке діяння явно та очевидно належить до кола чітко визначених законом дисциплінарних проступків поліцейського. Самостійне визнання заявником цих обставин з абсолютною невідворотністю нівелює усі наслідки дефектів службового розслідування і унеможливлює існування будь-яких легітимних сподівань на подальше проходження служби у поліції.

Крім того, суд зазначив, що владним суб`єктом подано достатній обсяг доказів відповідності закону оскарженого волевиявлення, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично неправильними та фактично необґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення, адже поведінка поліцейського, котрий цілком усвідомлює значення власних діянь, має бути зразковою в усіх випадках незалежно від дії будь- яких третіх факторів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що суд не з`ясував коли саме і де саме, і кому саме, ним передавалась зброя яку він евакуював з Ізюмського РУП ГУНП. Ця обставина має значення, оскільки дата передачі цієї зброї вказує на його контакти з працівниками Ізюмського РУП ГУНП. Його повернення до місця свого помешкання було направлене на виконання вказівки керівництва знаходитись за місцем свого помешкання до отримання розпоряджень.

Крім того, позивач зазначив, що вказуючи про оперативні наради керівництва 01.03.2022 та 02.03.2022, суд не звернув увагу на той факт, що він не входив до складу керівництва Ізюмського РУП ГУНП. Вказівка суду про те що до особового складу доводились вимоги керівництва про евакуацію, також є твердженням, яке нічим не доводиться і не ґрунтується на жодному доказі, з якого б випливало, що він був повідомлений про це рішення.

Також позивач зазначив, що суд не звернув увагу, що згідно з повідомленням майора поліції ОСОБА_3 його повідомлення здійснювалось 28.04.2022, а згідно з повідомленням полковника поліції ОСОБА_4 він не виходив на зв`язок в період з 04.03.2022 по 29.03.2022. Виходячи з цього твердження майор ОСОБА_3 мав бесіду з ним 28.04 2022. Однак чим це підтверджується, чи в дійсності він мав спілкування, суд не з`ясовував. Також суд не звернув увагу на протиріччя у датах цих пояснень. Так згідно з повідомленням полковника ОСОБА_4 він не виходив на зв`язок 04.03.2022 по 29.04.2022 року, а згідно з поясненнями майора поліції ОСОБА_3 він мав з ним спілкування 28.04.2022. Також суд залишив поза увагою той факт, що менше ніж через тиждень після окупації, в селі Дружелюбівка, де він мешкав, мобільний зв`язок взагалі зник. Між тим усі вказівки керівництва які йому були надані він виконав в повному обсязі евакуйовану зброю зберігав у себе вдома до самого моменту передачі її працівникам Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, і знаходився на зв`язку чекаючи вказівок керівництва. Але таких вказівок не надходило. Після того як 13.04.2022 його телефон в нього забрали окупанти, зв`язок було втрачено і можливості безпечного виїзду на підконтрольну територію України в нього не було.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2022 до ГУНП в Харківській області надійшла доповідна записка від 14.10.2022 № 1120/119-15/01-2022 за підписом начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 про те, що 10.10.2022 під час здійснення виїзду мобільної групи УГІ ГУНП в Харківській області, було встановлено місцезнаходження поліцейського ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який перебував у розшуку, як безвісти зникла особа.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 20.10.2022 № 1335 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено провести службове розслідування за обставинами, викладеними у доповідній записці від 14.10.2022 № 1120/119-15/01-2022 начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 .

За результатами службового розслідування начальником ГУ НП в Харківській області 31.10.2022 затверджений висновок службового розслідування.

В ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено таке: « 29.04.2022 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 115 КК України щодо відсутності будь-яких даних про місцеперебування поліцейського ВРПП Ізюмського РУП старшого сержанта поліції Климця І.С. (ЄРДР за № 0000246).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 67 Закону № 580-VIII, наказом ГУНП в Харківській області від 06.05.2022 № 236 о/с, ОСОБА_1 був зарахований у розпорядження ГУНП в Харківській області, звільнивши останнього з 29.04.2022 зі штатної посад Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

11.10.2022 слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області зазначене кримінальне провадження за № 0000246, щодо безвісті зниклого старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , закрите на підставі ст. 40, 110, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням поліцейськими УГІ ГУНП в Харківській області місцезнаходження останнього.

Опитаний старший сержант поліції ОСОБА_1 , народження 19.02.1988 року, спеціальний жетон № 0127271, освіта середня, в Національній поліції України з 07.11.2015 по теперішній час, на посаді з 09.02.2021, діючих дисциплінарних стягнень не має, характеризується посередньо, пояснив, що 24.02.2022 він прибув до Ізюмського РУП ГУНП в Харківської області, за сигналом тривога у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. Пройшов цільовий інструктаж, отримав табельну вогнепальну зброю, яка за ним закріплена та продовжив нести службу на території Ізюмського району. 03.03.2022 в адміністративний будинок Ізюмського РУП військовослужбовцями рф було здійснено два авіаудари, в результаті чого будівлю та майно Ізюмського РУП було зруйновано. Керівництвом Ізюмського РУП ОСОБА_1 було доручено евакуювати частину табельної вогнепальної зброї, яка зберігалася в черговій частині РУП. Забравши табельну вогнепальну зброю ОСОБА_1 поїхав за місцем свого мешкання та знаходився вдома, займався фермерським господарством, на зв`язок з керівництвом та колегами не виходив. 09.04.2022 смт. Борова та Борівський район були тимчасово окуповані військовослужбовцями рф. 11.04.2022 ОСОБА_1 виїхав з Борівського району до Хмельницької області, з метою евакуації своєї дружину та дитини, а 13.04.2022 повернувся за місцем свого мешкання на тимчасово окуповану територію та продовжив займатися фермерським господарством. Табельну вогнепальну зброю, яку він отримав на постійне зберігання та зброю яку він евакуював з чергової частини Ізюмського РУП, в нього забрали працівники СПД № 1 Ізюмського РУП та вивезли на підконтрольну територію.

Відповідно до пояснень начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_4 встановлено, що 24.02.2022 особовий склад Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області було зібрано по тривозі в зв`язку із введенням військового стану в Україні. З особовим складом, який прибув до підрозділу проведено цільовий інструктаж та видано закріплену табельну вогнепальну зброю. 01.03.2022 та 02.03.2022 на оперативній нараді керівництва зазначеного підрозділу особовому складу неодноразово доводились вимоги про евакуацію працівників у разі загострення ситуації на території Ізюмського району. Старший сержант поліції ОСОБА_1 в період часу з 04.03.2022 по 29.04.2022, перебуваючи на посаді поліцейського ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, на телефонний зв`язок не виходив з керівництвом та співробітниками цього ж підрозділу, про своє місцезнаходження не повідомляв. Вказівку керівництва щодо виїзду з тимчасово окупованої території ОСОБА_1 не виконав, до місця дислокації особового складу Ізюмського РУП не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Таким чином відомості про зникнення ОСОБА_1 29.04.2022 були внесені до СРДР.

Опитаний начальник відділу реагування патрульної поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 пояснив, що 28.04.2022 ним виконувалась вказівка начальника підрозділу про необхідність негайного виходу особового складу з окупації в строк до 30.04.2022. У зв`язку з цим майором поліції ОСОБА_3 особовому складу здійснювались телефонні дзвінки та СМС повідомлення на контактні номери, якими користуються підлеглі поліцейські, в тому числі і поліцейському ВРПП старшому сержанту поліції ОСОБА_1 на номер . Останньому було повідомлено про відповідальність за невиконання вказаного наказу аж до звільнення з Національної поліції України, проте старший сержант поліції ОСОБА_1 наказ не виконав, залишався на тимчасово окупованій території та службові обов`язки не виконував. Про перебування на лікарняному або інші причини своєї неявки керівництву Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області не повідомляв.

Дисциплінарною комісією встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 самовільно та за власним бажанням залишився на тимчасово окупованій військовими рф території, займався фермерським господарством, самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків, не зв`язувався із керівництвом та всіляко ухилявся від виконання функціональних обов`язків, чим принизив високе звання поліцейського та через нього честь Держави.

Відповідно до вимог наказу Національної поліції України від 08.04.2022 № 242 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», усім працівникам підрозділів Національної поліції України установлено шестиденний робочий тиждень та відмінено вихідний день - суботу і святкові дні.

Відповідно до вимог наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 № 818, затверджено внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників підрозділів ГУНП в Харківській області.

Вказані вимоги старший сержант поліції ОСОБА_1 проігнорував та не виконав, у робочі дні, а саме з 04.03.2022 по 19.10.2022 був відсутній на службі без поважних причин.

У ході службового розслідування обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 4, 6 ст 19 Дисциплінарного статуту, невстановлені.

Службовим розслідуванням установлені та підтверджені факти вчинення дисциплінарного проступку з боку старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який згідно наказу ГУНП в Харківській області від 06.05.2022 № 236 о/с з 29,04.2022 перебуває у розпорядженні ГУНП в Харківській області.

Установлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 починаючи з часу окупації смт. Борова, Ізюмського району, Харківської області залишився на окупованій території, не виконував будь-яких службових чи функціональних обов`язків поліцейського, на підконтрольну Україні територію для продовження несення служби не прибув. Таким чином, у період часу з 04.03.2022 по 19.10.2022 старший сержант поліції ОСОБА_1 у робочі часи робочих днів безпідставно був відсутній на службі, самоусунувся від виконання обов`язків поліцейського та своїх функціональних обов`язків. Встановлені обставини свідчать про недотримання старшим сержантом поліції ОСОБА_1 присяги поліцейського в частині ігнорування ,обов`язку вірно служити Українському народові, не усвідомлення високої відповідальності поліцейського перед Державою та Українським народом, що вказує на невиконання службових обов`язків, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII в частині недотримання Присяги поліцейського. Також, бездіяльність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 по відношенню до служби є порушенням пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту в частині недотримання Присяги поліцейського, та не мужнього і не вправного служіння народу України та пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту в частині не дотримання правил внутрішнього розпорядку.»

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII, п. 1, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, наказом ГУ НП в Харківській області від 02.11.2022 № 601 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУ НП в Харківській області» до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який згідно наказу ГУ НП в Харківській області від 06.05.2022 № 236 о/с перебуває у розпорядженні ГУ НП в Харківській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 11.11.2022 № 549 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні ГУ НП в Харківській області, звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 11.11.2022.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Частиною 1 ст. 1 Закону № 580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами ч. 1 ст 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин першої-четвертої ст. 14 Дисциплінарного статуту Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено у статті 19 Дисциплінарного статуту, частиною третьої якої передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, що виразилось у порушені вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII, пунктів 1, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд першої інстанції дійшли висновку про доведеність відповідачем факту порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі та невиконання своїх функціональних обов`язків під час воєнного стану на території України. Відповідно виснував про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходить із такого.

Окреслюючи загальні риси професії поліцейського варто вказати, що з аналізу положень Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту слідує, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Загальновідомим є те, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України воєнний стан було продовжено і він діє по даний час.

Частинами 2 та 3 ст. 24 Закону № 580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Отже на позивача, який проходить службу особливого характеру, покладена додаткова відповідальність щодо захисту інтересів держави під час воєнного стану.

Судом встановлено, що позивач з 04.03.2022 по 19.10.2022 був відсутній на службі без поважних причин, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанцій позивач не надав.

Ключові аргументи позивача зводяться головним чином до того, що відповідачем не дотримано процедуру проведення службового розслідування, оскільки позивачу не повідомлено про ініціювання службового розслідування, не забезпечено можливість надання письмових пояснень та доказів щодо предмета службового розслідування.

Разом з тим, судом встановлено, що з метою з`ясування обставин відсутності на службі старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , 26.10.2022 інспектором ВП УГІ ГУ НП в Харківській області отримано від позивача пояснення, відповідно до яких установлено, що 24.02.2022 він прибув до Ізюмського РУП ГУНП в Харківської області, за сигналом тривога у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. Пройшов цільовий інструктаж, отримав табельну вогнепальну зброю, яка за ним закріплена та продовжив нести службу на території Ізюмського району. 03.03.2022 в адміністративний будинок Ізюмського РУП військовослужбовцями рф було здійснено два авіаудари, в результаті чого будівлю та майно Ізюмського РУП було зруйновано. Керівництвом Ізюмського РУП ОСОБА_1 було доручено евакуювати частину табельної вогнепальної зброї, яка зберігалася в черговій частині РУП. Забравши табельну вогнепальну зброю ОСОБА_1 поїхав за місцем свого мешкання та знаходився вдома, займався фермерським господарством, на зв`язок з керівництвом та колегами не виходив. 09.04.2022 смт. Борова та Борівський район були тимчасово окуповані військовослужбовцями рф. 11.04.2022 ОСОБА_1 виїхав з Борівського району до Хмельницької області, з метою евакуації своєї дружину та дитини, а 13.04.2022 повернувся за місцем свого мешкання на тимчасово окуповану територію та продовжив займатися фермерським господарством. Табельну вогнепальну зброю, яку він отримав на постійне зберігання та зброю яку він евакуював з чергової частини Ізюмського РУП, в нього забрали працівники СПД № 1 Ізюмського РУП та вивезли на підконтрольну територію.

А тому доводи позивача про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20, від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 та ін.).

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.10.2024 у справі № 520/4792/22.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 12 листопада 2024 року.