Справа № 520/7791/2020
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 р.Справа № 520/7791/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/7791/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 24 управління застосування пенсійного ГУ ПФУ в Харківській області від 18.03.2020 № 129;

- скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 24 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області від 18.03.2020 № 129 як незаконне;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-УІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013) здійснити перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати мені в подальшому призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 17.03.2020 № 01-33/233/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 18 лютого 2020 року, без обмеження його граничного розміру.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

24.07.2024 до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. (надалі ВПВР, заявник) про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просить суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №520/7791/2020, виданого Харківським окружним адміністративним судом, шляхом його зміни на стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 19.02.2020 по 28.09.2020 у розмірі 1007119,51 грн.

В обґрунтування заяви представник ВПВР зазначив, що з тексту листа боржника вбачається факт невиконання рішення у повному обсязі та наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасне виконання рішення або роблять його неможливим.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року заяву ВПВР про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №520/7791/2020 - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу 06.08.2024 без належного повідомлення учасників, оскільки судова повістка про виклик у судове засідання була направлена йому у день судового засідання та отримана ним 09.08.2024.

Позивач у апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

Зявник також подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Сторони та заявник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляд справи відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 та ч. 2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 18.03.2020 № 129, яке складено відносно ОСОБА_1 ..

Зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки від 17.03.2020 № 01-33/233/2020, яка видана Апеляційним судом Харківської області.

У задоволенні решти позову - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили та по справі видано виконавчі листи.

До суду надано докази того, що на виконанні у ВПВР перебуває виконавче провадження №64642235 з примусового виконання виконавчого листа № 520/7791/2020 від 12.10.2020, виданого Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки від 17.03.2020 №01-33/233/2020, яка видана Апеляційним судом Харківської області.

25.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

До ВПВР надійшов лист ГУ ПФУ в Харківській області, яким повідомлено про проведення розрахунку на доплату пенсії у розмірі 1 007 119,51 грн буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України.

24.07.2024 ВПВР звернулась з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні цієї заяви суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу виконання рішення фактично змінить рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог, вирішивши питання, які не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що суперечить приписам процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу наведених норм слідує, що приписи ст. 378 КАС України передбачають можливість встановлення або зміни способу або порядок виконання рішення суду виключно за заявою стягувача чи виконавця.

У заяві старший державний виконавець ВПВР просив змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року по справі №520/7791/2020 та встановити спосіб виконання рішення шляхом його зміни на стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 1 007 119,51 грн.

Так, заява мотивована тим, що виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 27 серпня 2020 року по справі №520/7791/2020 можливе лише після зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Разом з тим слід зазначити, що зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.09.2018 по справі №1304/5584/12.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у цьому випадку, при заміні способу і порядку виконання рішення, відбувається вихід за межі позовних вимог та вирішується питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а не конкретизується спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту обраного судом у цій справі, що суперечить цільовому призначенню цього процесуального інституту.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, фактично єдиним доводом апелянта про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції є неналежне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Однак, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, позивачем разом з апеляційною скаргою надано конверт, в якому він отримав повістку про виклик у судове засідання, призначене на 06.08.2024.

З сайту АТ «Укрпошта» за посиланням https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html та трекінговим номером 966, колегією суддів встановлено, що поштове відправлення було прийнято АТ «Укрпошта» у день судового засідання 06.08.2024, а вручене позивачеві лише 09.08.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Враховуючи, що в ході апеляційного перегляду цієї справи підтверджено факт того, що апелянт не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду по заяви ВПВР, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України та ухваленням постанови по суті заяви ВПВР.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення та направити його для продовження розгляду до суду першої інстанції лише у випадку оскарження судового рішення, яке перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів зауважує, що спірна ухвала постановлена судом першої інстанції по суті заяви ВПВР, а тому не є такою, що перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вказане, саме суд апеляційної інстанції ухвалює рішення по суті заяви за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, постановленої з порушенням норм процесуального права.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали суду першої інстанції від 06.08.2024 з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви ВПВР про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року по справі №520/7791/2020 скасувати.

Ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 11.11.2024.