Справа № 380/420/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з процесуальних питань

08 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/420/24 пров. № А/857/12020/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого суддіШавеля Р. М.
суддів Бруновської Н. В.
Хобор Р. Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати грошового забезпечення (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.05.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: незазначена),-

В С Т А Н О В И В:

08.01.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Каверін С.М., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління /ГУ/ Служби безпеки /СБ/ України в Донецькій та Луганській обл. щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р.;

зобов`язати відповідача ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р. (а.с.1-4).

Згідно ухвали суду від 11.01.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справи (а.с.18 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р; зобов`язано ГУ СБ в Донецькій та Луганській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р. (а.с.131-133).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою:

* закрити провадження у справі в частині: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати у період до 11.01.2023р. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р.; зобов`язання нарахувати та виплатити ненараховану та невиплачену у період до 11.01.2023р. компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р.;

* залишити позов без розгляду в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати у період після 11.01.2023р. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р.; зобов`язання нарахувати та виплатити ненараховану та невиплачену після 11.01.2023р. компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р. (а.с.138-147).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що у цій справі № 380/420/24 заявлена вимога визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р. Разом з цим, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.04.2023р. у справі № 200/116/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.08.2023р., ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вимоги до ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р. У судових рішеннях по справі № 200/116/23 суди дійшли висновку про передчасність звернення позивача до суду, оскільки позивач не звертався до відповідача, а відповідач не відмовляв позивачу у нарахуванні та виплаті спірної компенсації:

З урахуванням вищевикладеного, апелянт вважає, що наявні підстави для скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024р. у справі № 380/420/24 та закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 та ст.319 КАС України в частині вимог про зобов`язання нарахувати та виплати ненараховану та невиплачену у період до 11.01.2023р. компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р.

Також відповідач наголошує на тому, що 15.12.2022р. позивачу була виплачена прострочена індексація грошового забезпечення за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року. Відтак, протягом грудня 2022 року ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. могло добровільно нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу. Разом з цим, протягом грудня 2022 року компенсація втрати частини доходів не була виплачена позивачу. Відтак, порушення права позивача на отримання компенсації втрати частини доходу відбулося 01.01.2023р. При цьому, 01.01.2023р. є днем, коли особа повинна була дізнатись про порушення свого права на отримання компенсації втрати частини доходів. З 01.01.2023р. розпочався перебіг строку звернення до суду.

Окрім цього, апелянт звертає увагу, що відмову ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. № 78/8/К-136а/78/5/59 від 23.03.2023р. у виплаті спірної компенсації представник позивача отримав 01.04.2023р. особисто.

Отже, 01.04.2023р. є датою, коли позивач повинен був дізнатись про порушення свого права на отримання спірної компенсації, тому строк звернення до суду обчислюється з 01.04.2023р. дати отримання цієї відмови.

При цьому, з 19.07.2022р. застосовується редакція ст.233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду. Цей строк обчислюється з 01.04.2023р. дата отримання представником позивача відмови ГУ СБ України в Донецькій та Луганській обл. З урахуванням продовження строку звернення до суду на строк дії карантину (до 30.06.2023р.), тримісячний строк звернення до суду сплив 02.10.2023р.; позов подано до суду 08.01.2024р.

Отже, позивач пропустив строк звернення до суду, тому наявні підстави для залишення позову без розгляду у частині ненарахування та невиплати спірної компенсації у період після 11.01.2023р.

Водночас суд дійшов помилкового висновку про необмеженість строку звернення до суду, безпідставно застосувавши ст.233 КЗпП України в редакції до 19.07.2022р.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Під час апеляційного розгляду справи з ініціативи апеляційного суду поставлено на вирішення питання про витребування від позивача заяви, із зазначенням в ній інших причин поважності пропущеного строку, з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування позивача заяви, із зазначенням в ній причин поважності пропущеного строку, з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що його предметом є нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15.12.2022р.; з позовом до суду представник адвокат Каверін С.М. звернувся 08.01.2024р.

При цьому, представник позивача в поданій 01.05.2024р. до суду першої інстанції заяві стверджує, що на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби (02.11.2018р.) відповідно до ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України № 2352-IX від 01.07.2022р.) звернення до суду у разі порушення законодавства про оплату праці з вимогами про стягнення заробітної плати не обмежувалося будь-яким строком. Відтак, відсутні підстави для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Щодо вказаних доводів представника позивача, апеляційний суд зазнає наступе.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024р. у справі № 560/8194/20 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021р., 17.11.2021р., 27.07.2022р., 11.05.2023р. (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону України № 2050-ІІІ від 19.10.2000р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» /Закон № 2050-ІІІ/ та сформулював такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений ч.1 ст.122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою п.8 ч.1 ст.240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Саме такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах зазначеної категорії справ відповідатиме принципу верховенства права та його складовій - принципу правової визначеності, сприятиме стабільності правовідносин щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

У розглядуваній справі суд першої інстанції встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022р. в адміністративній справі № 380/13686/22 проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 45353 грн. 99 коп.

15.12.2022р. на картковий рахунок позивача на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022р. в адміністративній справі № 380/13686/22 відповідачем перераховано кошти в загальній сумі 45353 грн. 99 коп. (а.с.11), що не заперечується відповідачем.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 02.04.2024р. у справі №560/8194/20, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права з першого числа місяця, який слідує після 16.12.2022р., та з цього дня протягом шести місяців звернутися до суду з позовом.

Однак, з позовом про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію частини втрачених доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення у розглядуваній справі представник позивача звернувся 08.01.2024р.

Апеляційний суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) ця обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) ця обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011р. № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Аналогічні висновки щодо строку звернення до суду висловлені Верховним Судом у постанові від 16.09.2021р. у справі № 560/5412/20, у постанові від 27.03.2023р. у справі № 380/3710/21.

Оцінюючи в сукупності наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що розглядуваний позов подано з порушенням встановлених строків звернення до суду, позивач та його представник не порушують питання про поновлення строку звернення до суду.

Статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (ч.ч.3 і 4 ст.123 КАС України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції повинен вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу та його представнику звернутися із відповідною заявою, в якій вказати причини поважності пропущеного строку, з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність пропозиції позивачу та його представнику навести поважні причини пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.80, 123, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 308, 311, ч.2 ст.321, ч.2 ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Запропонувати ОСОБА_1 та представнику адвокату Каверіну Сергію Миколайовичу навести поважні причини пропуску строку звернення до суду, про що подати до апеляційного суду відповідну письмову заяву з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.

Встановити строк представлення витребуваної заяви, з відповідним обґрунтуванням та доказами 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання копії цієї ухвали адресатом.

Копії цієї ухвали невідкладно скерувати адресату для виконання, а іншій стороні для відома.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 08.11.2024р.