Справа № 420/24642/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 420/24642/21

адміністративне провадження № К/990/24181/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу №420/24642/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року (головуючий суддя Танцюра К.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року (колегія суддів у складі головуючого судді Осіпова Ю.В., суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.)

УСТАНОВИВ:

І. Історія справи

1. У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 стосовно застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації його грошового забезпечення у період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у розмірі 7418 грн 47 коп., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб у відповідності до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44), з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації його грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463 грн 15 коп. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463 грн 15 коп. за період з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року включно у розмірі 75009 грн 71 коп. у відповідності до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб у відповідності до положень пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме:

- у період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року не у повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення через відсутність бюджетних асигнувань. При цьому, на думку ОСОБА_1 , базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення за указаний період є січень 2008 року;

- всупереч абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач починаючи з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року не виплачував позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення.

Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

4. Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції констатував, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

5. Установив, що відповідачем не виплачувалась індексація грошового забезпечення у період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.

6. З огляду на викладене, суд констатував протиправність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язав виплатити таку.

7. Водночас зазначив, що оскільки нарахування та виплата індексації за цим рішенням за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року ще не здійснена, то вимога про установлення базового місяця є передчасною та не підлягає задоволенню.

8. Щодо періоду з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року суд першої інстанції зазначив, що для вирішення указаних позовних вимог має значення розмір індексації грошових доходів позивача, який обчислюється з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, та міг би бути виплачений позивачу у березні 2018 року за умови відсутності підвищення осадових окладів військовослужбовців.

9. А тому, приймаючи до уваги те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року позивачу індексації грошового забезпечення, ураховуючи те, що повноваження щодо визначення базового місяця індексації та, відповідно, розрахунку розміру такої індексації є дискреційними та компетенцією (дискреційною функцією) відповідача та такий розрахунок на момент звернення позивача до суду та прийняття даного рішення не здійснено, суд вирішив, що вищевказані вимоги позивача є передчасними та задоволенню не підлягають.

10. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у визначенні ОСОБА_1 місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року (включно) січень 2008 року скасувати та ухвалено у цій частині нове рішення, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, із урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року залишено без змін.

11. Апеляційний суд указав, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними та погодився із доводами позивача про те, що січень 2008 року є базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.

12. Однак, щодо позовних вимог, які стосуються періоду з 01 березня 2018 року суд зазначив, що доводи позивача у цій частині ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.

13. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по липень 2019 року.

Короткий зміст касаційної скарги

14. Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, у вересні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні вимог за період з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року, та прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

15. Як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі указує на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

16. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо права військовослужбовця на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі починаючи з 01 березня 2018 року, яка виникла внаслідок збільшення грошового забезпечення на суму меншу ніж складала індексація в місяці підвищення посадових окладів.

17. Зазначає, що для вирішення питання про розмір індексації в указаному періоді слід установити чи перевищив розмір підвищення грошового доходу у березні 2018 року розмір індексації, який припадав на цей місяць.

Позиція інших учасників справи

18. Від Військової частини НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу позивача не надійшло, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у суді касаційної інстанції.

Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

19. 06 вересня 2022 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2022 року для розгляду справи №420/24642/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів -Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.

21. Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №420/24642/21 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

22. Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року закінчено підготовчі дії у цій справі; справу №420/24642/21 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

23. Судами установлено, що позивач, старший лейтенант ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 09 січня 2018 року по 25 липня 2019 року.

24. Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 липня 2019 року №141, ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 25 липня 2019 року.

25. 14 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, у якій, зокрема, просив довідку про розмір виплаченої йому індексації грошового забезпечення за період з 09 січня 2018 року по 25 липня 2019 року.

26. Проте, відповіді на цю заяву позивач не отримав.

27. Вважаючи, що відповідач здійснив нарахування і виплату індексації із порушенням вимог законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позиція Верховного Суду

28. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

30. Одночасно з цим, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).

31. У межах цього касаційного провадження судові рішення переглядаються в частині наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо нарахування й виплати позивачу фіксованої індексації (індексації-різниці) за період із 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року.

32. Переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі установлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

33. Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

34. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

35. У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають установленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

36. Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року установлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

37. Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

38. Водночас, у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року до 25 липня 2019 року не є спірними, на чому неодноразово наголошував позивач.

39. Так, суд першої інстанції вирішив, що оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за період з 09 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року позивачу індексації грошового забезпечення, ураховуючи те, що повноваження щодо визначення базового місяця індексації та, відповідно, розрахунку розміру такої індексації є дискреційними та компетенцією (дискреційною функцією) відповідача та такий розрахунок на момент звернення позивача до суду та прийняття цього рішення не здійснено, то вимоги позивача [які стосуються періоду з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року] є передчасними та задоволенню не підлягають.

40. Апеляційний суд погодився із відсутністю підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, однак зазначив, що положення Порядок №1078 у спірний період не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації». Указав, що такий термін використовувався лише у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078 у редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року.

41. Зауважив, що постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013 внесено зміни до Порядку №1078, у тому числі викладено у новій редакції додаток 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів», який, у свою чергу, не передбачає визначення індексації у фіксованій величині, а тому вирішив, що доводи апелянта в цій частині ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.

42. Колегія суддів звертає увагу на те, що в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції чинній в оспорюваному періоді) йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

43. Застосування позивачем поняття «фіксованої індексації» або «індексації-різниці» є умовним та спрямоване на роз`яснення суті позовних вимог та полегшене сприйняття різниці між індексацією, передбаченою пунктом 1-1 та індексацією, передбаченою пунктом 5 Порядку №1078.

44. Відсутність у Порядку №1078 визначення «індексації-різниці» або «фіксованої індексації» не впливає на наявність у особи права на виплату цього виду індексації за умов, передбачених пунктом 5 Порядку №1078.

45. У тексті касаційної скарги позивач, щодо указаного періоду, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачу з 01 березня 2018 року «фіксованої» суми індексації грошового забезпечення.

46. Колегія суддів зазначає, що після відкриття касаційного провадження у цій справі, Верховний Суд сформував висновок, що стосується окресленого позивачем питання, зокрема у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, які стосуються подібних правовідносин та, в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України, підлягають урахуванню при вирішенні цього спору.

47. Так, в указаних постановах Верховного Суду зазначено, що відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції чинній в оспорюваному періоді) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

48. Тобто, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

49. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

50. З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою установлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

51. З огляду на викладене, у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу ОСОБА_1 , відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.

52. Як видно з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації у період з 01 березня 2018 року до 25 липня 2019 року. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.

53. Отже, указані обставини є спірними в цій справі. Проте суди першої й апеляційної інстанцій їх не дослідили.

54. Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

55. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

56. Суди попередніх інстанцій указані правовідносини не дослідили і не перевірили істотні для справи обставини, а відтак не підтвердили й не спростували доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної суми індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року до 25 липня 2019 року і що це право порушив відповідач.

57. Так, для правильного застосування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд повинен установити:

1) розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

2) суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

3) чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

58. Розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

59. При визначенні розміру грошового забезпечення ураховуються його складові, які не мають разового характеру (абзац 5 пункту 5 Порядку №1078).

60. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

61. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

62. Як зазначалось вище, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

63. Указані висновки підтримані Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21 та інших.

64. З урахуванням викладеного, Верховний Суд констатує, що у цій справі суди першої й апеляційної інстанції [у частині вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року] не дослідили ці правовідносини; не з`ясували обставини, які необхідні для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; не установили, чи порушене право позивача на отримання суми індексації-різниці грошового забезпечення за указаний період.

65. Колегія суддів додатково зауважує, що у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/2, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 03 травня 2023 року у справі №160/10790/22, від 12 квітня 2023 року у справі №560/13302/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, Верховний Суд підкреслив, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

66. Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту [зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію без визначення конкретної суми] не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача.

67. Тож, під час нового розгляду цієї справи, у разі, якщо після установлення обставин, які необхідні для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 суд з`ясує, що право позивача на отримання індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року порушено відповідачем, то у судовому рішенні потрібно указати яка сума належить до перерахунку й виплати з боку відповідача за указаний період.

IV. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

68. За результатами касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів констатує, що висновки судів попередніх інстанцій є такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України. Тому судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають вимогам законності й обґрунтованості, установленим статтею 242 КАС України.

69. Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може установлювати або вважати доведеними обставини, які не були установлені в оскаржуваній постанові.

70. Оскільки для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та установити додаткові обставини, Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи у відповідній частині.

71. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

72. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

73. З огляду на помилковість висновків судів попередніх інстанцій в частині вимог що, стосуються періоду з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року, справу №420/24642/21 у цій частині слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

74. Під час нового розгляду справи судам необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку указаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

V. Висновки щодо судових витрат

75. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року скасувати в частині вирішення позовних вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2018 року по 25 липня 2019 року, а справу №420/24642/21 у цій частині направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

3. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №420/24642/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду