Справа № 380/2058/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з процесуальних питань

08 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/2058/24 пров. № А/857/11851/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого суддіШавеля Р. М.
суддів Бруновської Н. В.
Хобор Р. Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2024р. в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби (суддя суду І інстанції: ОСОБА_3 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16.04.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: незазначена),-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, період з 30.03.2019р по 23.12.2023р., виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 100 від 08.02.1995р.;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, період з 30.03.2019р. по 23.12.2023р., виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р. (а.с.1-6).

Згідно ухвали суду від 22.06.2021р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними матеріалами справи (а.с.21 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 30.03.2019р. по 23.12.2023р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, з 30.03.2019р. по 23.12.2023р., виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р. та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затв. наказом Міністерства оборони /МО/ України № 260 від 07.06.2018р.; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. (а.с.32-35).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Військова частина НОМЕР_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.37-40).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем при поданні позову не дотриманий місячний строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 КАС України. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який він просить стягнути, є спеціальним видом відповідальності роботодавця, не є заробітною платою, не є грошовим забезпеченням.

Зокрема, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2021р. у справі № 380/14483/21 відповідачем 25.02.2022р. перераховано позивачу 10886 грн. 38 коп.; на виконання рішення суду від 13.07.2023р. у справі № 380/14477/21 позивачу 23.12.2023р. перераховано 75549 грн. 51 коп.

Отже, з моменту отримання вказаних грошових коштів у позивача виникло право на звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби.

Із позовною заявою позивач звернувся до суду 26.01.2024р., тобто, з пропуском місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України; період часу між розрахунком та поданням позову складає майже 2 (два) роки.

При цьому, триваюча пасивна поведінка позивача, з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів, вказує на те, що останній без зволікань та протягом розумного строку не вчинив активних дій щодо звернення до суду з позовом.

Окрім цього, відповідач стверджує, що приписи ст.117 КЗпП України не поширюються на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати; на момент звільнення позивача зі служби виплачені суми не були спірними.

Отже, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.117 КЗпП України є відсутніми.

Спеціальним законодавством встановлено особливий порядок захисту прав військовослужбовців при їх виключенні зі списків військової частини, через що заявлена позовна вимога не відповідає передбаченому способу захисту. Окрім цього, наголошує на застосуванні принципу співмірності в розглядуваному випадку.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Під час апеляційного розгляду справи з ініціативи апеляційного суду поставлено на вирішення питання про витребування від позивача заяви, із зазначенням в ній інших причин поважності пропущеного строку, з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування позивача заяви, із зазначенням в ній причин поважності пропущеного строку, з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що його предметом є нарахування та виплата середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, період з 30.03.2019р. по 23.12.2023р.

При цьому, апеляційний суд враховує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2021р. у справі № 380/14483/21 відповідачем 25.02.2022р. перераховано позивачу 10886 грн. 38 коп.; на виконання рішення суду від 13.07.2023р. у справі № 380/14477/21 позивачу 23.12.2023р. перераховано 75549 грн. 51 коп.

З позовом до суду представник ОСОБА_1 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся 26.01.2024р.

У поданій апеляційній скарзі апелянт Військова частина НОМЕР_1 , наголошує, зокрема, на пропуску позивачем місячного строку звернення до суду із розглядуваним позовом, що визначений ст.122 КАС України.

Водночас, позивач та його представник будь-яких пояснень з вказаного питання не висловлювали.

При цьому апеляційний суд наголошує, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) ця обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) ця обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011р. № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Аналогічні висновки щодо строку звернення до суду висловлені Верховним Судом у постанові від 16.09.2021р. у справі № 560/5412/20, у постанові від 27.03.2023р. у справі № 380/3710/21.

Оцінюючи в сукупності наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що розглядуваний позов подано з порушенням строку звернення до суду, однак позивач та його представник не порушують питання про поновлення строку звернення до суду.

Статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (ч.ч.3 і 4 ст.123 КАС України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції повинен вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу та його представнику звернутися із відповідною заявою, в якій вказати причини поважності пропущеного строку, з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність пропозиції позивачу та його представнику навести поважні причини пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.80, 123, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 308, 311, ч.2 ст.321, ч.2 ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Запропонувати ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_1 навести поважні причини пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом, про що подати до апеляційного суду відповідну письмову заяву з відповідним обґрунтуванням та доказами причин пропуску такого строку.

Встановити строк представлення витребуваної заяви, з відповідним обґрунтуванням та доказами 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання копії цієї ухвали адресатом.

Копії цієї ухвали невідкладно скерувати адресату для виконання, а іншій стороні для відома.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 08.11.2024р.