Справа № 160/6698/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/6698/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року в адміністративній справі №160/6698/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 16.02.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року з 10.03.2022 (з урахуванням положень ст. 50 ч.3 Закону України № 2262-12) виходячи з вислуги років 28 років 07 місяців 02 дні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проте, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із тим, що він не має 25 календарних років вислуги. Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, оскільки на момент звільнення позивач мав вислугу років у пільговому обчисленні 28 років 07 місяців 02 дні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року позовну заяву задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що загальна тривалість вислуги років у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії. Таким чином, відмова відповідача у призначенні позивачу пільгової пенсії на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із тим, що він не має 25 календарних років вислуги є обґрунтованою.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 , встановив наступне.

Так, позивач ОСОБА_1 проходив службу в Національній гвардії України, що підтверджується копією витягу з наказу №67 від 22.03.2021 та не заперечується учасниками справи.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №67 від 22.03.2021 було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненого відповідно до пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 25.02.2021 №32 о/с у запас у зв`язку з закінченням строку військової служби за контрактом, 22.03.2021 року. Вислуга років на 22.03.2021 становить час служби в календарному обчисленні - 20 років 09 місяців 21 день, час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 07 років 09 місяців 11 днів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.03.2023, в якій просив підготувати та направити подання та документи передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, виходячи з вислуги років 28 років 07 місяців 02 дні.

Листом №27/11/4-М-677 від 29.03.2023 Головне управління Національної гвардії України повідомило позивача про те, що на день виключення його зі списків особового складу (22 березня 2021 року) його вислуга років в календарному обчисленні становила 20 років 09 місяців 21 день, тобто, на дату звільнення з військової служби позивач не мав права на пенсію за вислугу років згідно із законом, тому підстав для оформлення подання про призначення йому пенсії за вислугу років немає, що підтверджується змістом копії відповідного листа, наявною у справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №160/8481/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної гвардії України, які оформлені листом № 27/11/4-М-677 від 29.03.2023 року, що полягають у відмові в підготовці та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-А; ) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 № РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

16.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто подання Головного управління Національної гвардії України від 01.02.2024 за №6279 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та прийнято рішення №, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Означене рішенням відповідача обґрунтоване тим, що за даними подання Головного управління Національної гвардії України від 01.02.2024 за №6279 ОСОБА_1 звільнений зі служби 22.03.2021, час служби в календарному обчисленні складає 20 років 09 місяців 21 день, але відповідно до Закону для призначення пенсії необхідна календарна вислуга років 25 календарних років і більше.

Не погоджуючись із відмовою щодо призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом № 2262-XII.

Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону №2262 визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 1 жовтня 2017 по 30 вересня 2018 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше.

Статтею 17 цього Закону визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею цього Закону встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. Своєю чергою, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393(далі - Порядок № 393).

Цей Порядок визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Положеннями статті 12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Цим законом передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядком № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком № 393.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена Порядком № 393.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XIIкалендарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Своєю чергою, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням викладеного суд вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.

Відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виходив з того, що на день звільнення зі служби вислуга років позивача у календарному обчисленні за час його роботи становить 20 років 09 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років з огляду на те, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XIIу частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Така позиція була також підтримана Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

У цій постанові Судова палата дійшла висновку, що в цілях Закону №2262-XIIкалендарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-XIIкалендарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови № 393.

Крім того, у постанові від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22 Верховний Суд сформулював наступні правові висновки: «підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; водночас, відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній на дату звільнення, та дату звернення позивача із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (пункт 3 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; тому, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022».

З урахуванням правових висновків, викладених у зазначених вище постановах Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №67 від 22.03.2021 було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненого відповідно до пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 25.02.2021 №32 о/с у запас у зв`язку з закінченням строку військової служби за контрактом, 22.03.2021 року.

Вислуга років на 22.03.2021 року становить час служби в календарному обчисленні - 20 років 09 місяців 21 день, час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 07 років 09 місяців 11 днів.

Отже, загальна вислуга років позивача для призначення пенсії з урахуванням пільгової вислуги років на день звільнення перевищує необхідні для призначення пенсії за вислугу років 25 календарних років і становить 28 років 07 місяців 02 дні, у зв`язку із чим, позивач має право на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262.

З огляду на викладене, відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії за вислугу років позивачу на підставі п. «а» ч.1 ст.12 3акону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Доводи відповідача про те, що оскільки на день звільнення позивач не має 25 календарних років вислуги, право на пенсію за нормами п. «а» ст. 12 Закону №2262 у неї відсутнє, є необґрунтованими.

Статтею 1 Закону №2262 передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Отже, Закон №2262 як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262 вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом №2262 календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

Натомість, передбачені статтею 17-1 Закону №2262 пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

З огляду на викладене, відповідач відмовивши позивачу у призначені пенсії п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року в адміністративній справі №160/6698/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року в адміністративній справі №160/6698/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко