Справа № 600/3560/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3560/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення № 0-2411-UA0080963 від 24 жовтня 2023 року та № 0-2411-UA0080963 від 30 жовтня 2023 року, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік в сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зареєстрований як суб`єкт господарювання, основним видом економічної діяльності за кодом КВЕД-2005 зазначено КВЕД 20.10.0 - лісопильне та стругальне виробництво, який за КВЕД-2010 (набрав чинності з 01.01.2012) відповідає коду 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво. Також позивач вказує, що є власником та використовує господарській діяльності нежитлову будівлю - 1/2 приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач вказує, що вказана майстерня відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не підлягає оподаткуванню. Таким чином, позивач вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими нараховано податок на нерухоме майно за 2021-2022 роки.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, оскільки згідно пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України з об`єктів оподаткування податковим на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, які віднесені до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) ДК 018-2000, але не використовуються власником за призначенням у господарській діяльності суб`єкта господарювання, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується на загальних підставах. Таким чином, податковий орган вважає, що податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Ухвалою суду від 16.10.2024 р. витребувано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 додаткові докази.

07.11.2024 р. на виконання ухали суду від 16.10.2024 р. позивач надав додаткові докази по справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований 20.08.1998 р. як фізична особа-підприємець, одним із видів економічної діяльності є КВЕД 16.10 лісопильне та стругальне виробництво.

Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 23.07.2021 р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію 23.07.2021 р. права власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна за адресою приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 8-10, 37-38).

На підставі інформації з реєстру платників податку на нерухоме майно та розрахунку вказаного податку за 2021-2022 роки, податковим органом прийнято 24.10.2023 р. податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963 та 30.10.2023 р. податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік в сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень. (а.с. 24-36).

До матеріалів справи позивачем докази на підтвердження використання будівлі - майстерні загальною площею 3976,60 кв.м у господарській діяльності (промисловому виробництві), зокрема: фотокопії нежитлового приміщення з розміщенням обладнанням для розпилювання деревини, а також розміщення матеріалів деревини; товарно-транспортні накладні щодо придбання лісоматеріалів; накладні продажу виробів із деревини у 2021-2022 роках. (а.с. 45-68).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Згідно п.п.266.1.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.266.2.1 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції на дату винесення оскаржуваних ППР) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 вбачається, що до коду 125 відносяться будівлі промислові та склади. До коду 125 належить також код 1251, який включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.

Згідно п.266.3.1 та п.266.3.2 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.266.5.1 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

24.10.2023 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963 та 30.10.2023 р. податкове повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік в сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень.

Вказані податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно нараховані позивачу на нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Спірним у даній справі є перевірка наявності підстав для застосування до вказаного об`єкта нерухомого майна пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, що звільняє його від оподаткування.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 23.07.2021 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд встановив, що за позивачем 23.07.2021 р. зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, в оренді позивача також перебуває земельна ділянка кадастровий номер :07:002:0142 площею 0,7974 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Хотинський р-н, с/рада Клішковецька.

Таким чином, суд встановив, що об`єкт нерухомого майна, а саме приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, належить до об`єктів Державного класифікатора будівель та споруд з кодом 125.

Слід зазначити, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Прислівник "зокрема" вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Застосування пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Вказані висновки стосовно застосування положень пп. "є" пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 31.10.2023 у справі №160/11472/19, від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, від 25.03.2020 у справі №280/5332/18, від 20.02.2020 у справі №819/1537/17, від 15.05.2018 у справі №806/2461/17.

У постанові від 22.04.2021 у справі №0640/4296/18 Верховний Суд звернув увагу, що визначаючи податкову пільгу у пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту - платнику.

Таким чином, законодавець визначає три критерії застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України:

1) об`єкт оподаткування є будівлею промисловості, віднесеною до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

2) використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;

3) не здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Встановлена відсутність будь-якої з наведених вище ознак об`єкта нерухомого майна не дає підстав для звільнення його від оподаткування за правилами пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

У ході судового розгляду судом встановлено та відповідачем не заперечувалось віднесення об`єкта оподаткування до будівель промисловості групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а також знаходження основної діяльності позивача у секціях B-F КВЕД Державного класифікатора 009:2010.

Крім того, позивачем надано суду достатні докази на підтвердження використання об`єкта оподаткування за призначенням у господарській діяльності позивача, зокрема: фотокопії нежитлового приміщення з розміщенням обладнанням для розпилювання деревини, а також розміщення матеріалів деревини; товарно-транспортні накладні щодо придбання лісоматеріалів; накладні продажу виробів із деревини у 2021-2022 роках.

Також, судом не встановлено, а відповідачем не доведено здачу позивач об`єкту нерухомого майна, а саме приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в оренду, лізинг чи позичку.

На підставі вказаного суд встановив, що приміщення майстерні загальною площею 3976,60 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не підлягає оподаткуванню.

З вказаних підстав суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021-2022 роки є протиправними та підлягають скасуванню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність податкових повідомлень-рішень № 0-2411-UA0080963 від 24 жовтня 2023 року та № 0-2411-UA0080963 від 30 жовтня 2023 року, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення № 0-2411-UA0080963 від 24 жовтня 2023 року та № 0-2411-UA0080963 від 30 жовтня 2023 року, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно, за 2021 рік в сумі 17894,70 грн та за 2022 рік - 64619,75 гривень.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн відповідно до квитанції від 05.07.2024 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя Т.М. Брезіна