Справа № 120/18628/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18628/23

Головуючий у І інстанції: Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

07 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання нечинним та скасування рішення 12 сесії 6 скликання Щасливської сільської ради від 22.11.2011 року Про затвердження розрахунків нормативної грошової оцінки земель населених пунктів по Щасливській сільській раді.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на не оприлюднення відповідачем оскаржуваного рішення у встановленому порядку, а також зазначав, що оскаржуване рішення впливає на його права.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2011 року Щасливська сільська рада Липовецького району Вінницької області на 12 сесії 6 скликання, керуючись ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування, прийняла рішення Про затвердження розрахунків нормативної грошової оцінки земель населених пунктів по Щасливській сільській раді. Вказане рішення прийнято за результатом розгляду технічної документації по нормативній грошовій оцінки земель, яка була розроблена ДП Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою відповідно до положень ПК України, ст. 13,18, 21 Закону України Про оцінку земель, враховуючи погодження комісії по нормативній грошовій оцінці та враховуючи позитивні висновки Відділу Держкомзему Липовецького району, архітектури та містобудування. Вказаним рішенням затверджена технічна документація по нормативній грошовій оцінці земель населених пунктів та території цієї ради, а також розрахунки нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Щаслива, с. Белозерівка, с. Королівка та с-ща Підлісне.

09.12.2020 року відповідачем прийнято рішення на 2 сесії 8 скликання Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Липовецької міської ради. П. 1.13. вказаного рішення вирішено розпочати процедуру реорганізації Щасливської сільскої ради шляхом приєднання до відповідача. П. 2 визначено, що відповідач є правонаступником всього майна, прав та обов`язків цієї ради.

31.03.2023 року ГУ ДПС у Вінницькій області стосовно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення № 77738-2412-0228, яким йому нараховано податкове зобов`язання з орендної плати фізичних осіб. Позивач зазначає, що у розрахунку до вказаного податкового повідомлення-рішення є посилання на спірне рішення. При цьому, до матеріалів справи позивачем вказаний розрахунок не наданий.

Позивач, не погоджуючись з рішенням сільської ради «Про затвердження розрахунків нормативно грошової оцінки земель населених пунктів по Щасливській сільській раді», звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

За визначенням у статті 1 Закону України «Про оцінку земель» №1378-IV від 11.12.2003 (в редакції чинній на момент прийняття рішення) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до ч.3 ст. 201 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Згідно з ч.5 ст. 5, ч.1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 3 Закону № 1378-IV об`єктами оцінки земель є: територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, території оціночних районів та зон, земельні ділянки чи їх частини або сукупність земельних ділянок і прав на них, у тому числі на земельні частки (паї), у межах території України.

Частиною 1 статті 15 Закону №1378-IV встановлено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» № 1378-IV за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Частиною 1 статті 23 Закону № 1378-IV визначено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Отже, процедура встановлення нормативної грошової оцінки включає ряд стадій, передбачених чинним законодавством України, зокрема, розробка технічної документації з нормативної грошової оцінки спеціалізованою установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), який відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР визначений перелік питань, які відносяться до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад, до яких, зокрема, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин та затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до частин першої і другої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною дванадцятою статті 59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Таким чином, вказаним вище Законом визначено, що регуляторним актом може визнаватись як нормативно-правовий акт, так й інший офіційний письмовий документ, який відповідає сукупності певних ознак, зокрема таких як: 1) прийняття уповноваженим на це регуляторним органом; 2) встановлення, зміна чи скасування норм права; застосування неодноразово та щодо невизначеного кола осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що рішення Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області 12 сесії 6 скликання від 22 листопада 2011 року є регуляторним актом, оскільки, затверджена технічна документація про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок визначає базові розрахункові показники, які є обов`язковими для застосування у окремих відносинах між органами влади та суб`єктами господарської діяльності, при цьому нормативно-грошова оцінка може застосовуватися неодноразово і може застосовуватися невизначеним колом суб`єктів господарювання.

З урахуванням чинного правового регулювання спірних правовідносин слід вважати необґрунтованим твердження відповідача про помилкове застосування судом першої інстанції правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 461/8220/13-а; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі №803/417/18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі №1940/1662/18.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду рішення органів місцевого самоврядування, якими затверджується нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, є регуляторними актами та мають прийматись із додержанням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.05.2018 у справі №461/8220/13а. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №1940/1662/18.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки, рішення відповідача про затвердження розрахунків нормативно-грошової оцінки земель є регуляторним актом, то воно має бути прийняте з додержанням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» №1160-IV від 11.09.2003.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на підставі договору від 31.12.2007 укладеного з Щасливською сільською радою, позивач є орендарем водного об`єкта. В подальшому, як встановлено з матеріалів справи, відповідно до рішення 40 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 1067 від 30 вересня 2022 року «Про укладення з гр. ОСОБА_1 договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом на новий строк» на умовах оренди позивачу передано земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0256 площею 2,8850 га, (10.07) для рибогосподарських потреб, землі комунальної власності (с. Щаслива, Вінницького району Вінницької області).

Відповідно до ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності).

Таким чином розрахунок нормативної грошової оцінки земель впливає на визначення ставки податку на земельні ділянки, платником якого є позивач.

Щодо порушень відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення вимог частини п`ятої статті 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», статті 21 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що у Липовецькій міській раді та в архіві не збереглися видання, в якому було або мало бути офіційно оприлюднено оскаржуване Рішення, відповідно і немає доказів про те чи здійснювалось опубліковувалося рішення 12 сесії 6 скликання Щасливської сільської ради від 12.11.2011 року «Про затвердження розрахунків нормативної грошової оцінки земель населених пунктів по Щасливській раді».

Статтею 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (в редакції чинній на момент прийняття рішення) встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Статтею 5 цього Закону визначено способи оприлюднення інформації, а саме: 1) доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» № 1160-IV (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) одним із принципів державної регуляторної політики є прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає, зокрема:

- підготовку аналізу регуляторного впливу;

- оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю;

- відстеження результативності регуляторних актів;

- оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу.

Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Статтею 9 Закону № 1160-IV визначено, що кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1160-IV (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин:

відсутній аналіз регуляторного впливу;

проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

Статтею 13 Закону № 1160-IV визначено способи оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності.

Так, повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Звіт про відстеження результативності регуляторного акта оприлюднюється шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці цього регуляторного органу в мережі Інтернет.

При визначенні регуляторними органами друкованих засобів масової інформації, в яких публікуються документи, зазначені у частинах першій - третій цієї статті: надається перевага офіційним друкованим засобам масової інформації; забезпечується відповідність сфери компетенції регуляторного органу на відповідній території сфері розповсюдження друкованого засобу масової інформації.

Якщо в межах адміністративно-територіальної одиниці чи в населеному пункті не розповсюджуються друковані засоби масової інформації, а місцеві органи виконавчої влади, територіальні органи центральних органів виконавчої влади, органи та посадові особи місцевого самоврядування не мають своїх офіційних сторінок у мережі Інтернет, документи, зазначені у частинах першій - третій цієї статті, можуть оприлюднюватися у будь-який інший спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці чи до відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» Регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем, не надано доказів того, що проект спірного рішення сільської ради був оприлюднений, також немає підтверджень, що оскаржуване рішення було опубліковано в друкованих засобах масової інформації, що свідчить про порушення відповідачем наведених вище норм Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Отже, за встановлених у справі обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не було дотримано процедуру оприлюднення оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, у визначений законом спосіб, що є порушенням процедури прийняття регуляторного акту - рішення про затвердження розрахунків нормативної грошової оцінки земель, зокрема водні об`єкти на вказаних землях перебувають у користуванні позивача на умовах оренди.

Норми статті 9 КАС України визначають, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні заявлених позовних вимог, повинен був надати належну правову оцінку в контексті спірних правовідносин та чинного законодавства, яке їх регулює.

Водночас, 10 липня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку із смертю ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції витребовувалися докази державної реєстрації смерті ОСОБА_1 органом державної реєстрації актів цивільного стану.

22 серпня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшов лист Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці, яким направлено копію актового запису про смерть гр. ОСОБА_1 . Відповідно до актового запису про смерть №408 від 01.07.2024 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Тобто, виходячи з правового аналізу положень частини другої цієї статті передбачений випадок, коли в суді апеляційної інстанції буде встановлений факт смерті особи у спорі, що не допускає правонаступництво, то рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню у випадку його законності та обґрунтованості.

Під час апеляційного провадження колегія суду встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, враховуючи, зміст спірних правовідносин не допускає правонаступництва, а позивач ОСОБА_1 помер, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.