Справа № 380/4265/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 рокусправа № 380/4265/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В.,

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за первісним позовом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області

до фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу

та за зустрічним позовом фізичної особи ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (далі Головне управління ДПС у Львівській області, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернулось з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податкового боргу у розмірі 22412,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган покликався на те, що ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом, яка складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно у загальному розмірі 21 339,16 грн. (відповідно до податкового повiдомлення - рiшення №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн; податкового повiдомлення - рiшення №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн. (залишок несплаченої суми становить 1 643,57 грн.); податкового повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1 949,65 грн.; податкового повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн), а також по земельному податку з фізичних осіб у загальному розмірі 1 073,46 грн. (податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 36,49 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 429,84 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 83,19 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 23,19 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 136,27 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 22.09.2021 на суму 45,10 грн.; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 01.09.2023 на суму 236,42 грн; податкове повiдомлення - рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 23,19 грн.; податкове повiдомлення -рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 59,77 грн).

Ухвалою суду від 28.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов, у якому згідно заяви про зміну предмету позову від 09.07.2024 заявив позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн.; №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн; №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1 949,65 грн.; №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що він проживає у сільській місцевості, має в приватній власності будівлю кормоцеху загальною площею 343,6 кв. метри та чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер :04:002:0207 площею 0,2199 га; кадастровий номер :07:007:0056 площею 0,9635 га; кадастровий номер :08:002:0122 площею 0,1700 га; кадастровий номер :06:004:0080 площею 1,0400 га. ОСОБА_1 повідомляє, що приміщення кормоцеху в оренду, лізинг, позичку він не надає, використовує безпосередньо у своїй сільськогосподарській діяльності.

ОСОБА_1 наполягає, що будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, та не здаються їх власниками в оренду, позичку, лізинг не є об`єктами оподаткування згідно пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України; стверджує, що нерухомість (кормоцех) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Ухвалою від 16.04.2024 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 380/4265/24 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 30.04.2024.

Головне управління ДПС у Львівській області подало відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначило, шо ОСОБА_1 не займається сільськогосподарською діяльністю, не є виробником сільськогосподарської продукції, не є зареєстрований, як суб`єкт господарювання, фізична особа підприємець. В базі даних ІТС Податковий блок, Плата за нерухомість, Реєстр обєктів нежитлової нерухомості, Тип об`єкта нерухомого майна відображено нежитлове приміщення загальною площею 343,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , та житлового будинку загальною площею 379,2 кв.м за адресою Львівська обл. Бродівський район с.Лешнів. Відповідно до даних відображених в ІТС Податковий блок в автоматичному режимі сформовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1314 від 03.06.2021 на суму 7437,94 грн. та №1-1314 від 05.09.2022 на суму 10308,00 грн. за будівлю кормоцеху, та №0-1314 від 03.06.2021 на суму 1643,60 грн. та №1-1314 від 05.09.2022 на суму 1949,65 грн. за житловий будинок. Головне управління ДПС у Львівській області стверджує, що станом на 22.04.2024 податковий борг ОСОБА_1 в сумі 22 412,62 грн. є узгодженим, оскільки вищезазначені податкові повідомлення-рішення на адміністративному чи апеляційному оскарженні не перебували.

30.04.2024 відкладено розгляд справи до 28.05.2024. 28.05.2024 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 25.06.2024. 25.06.2024 відкладено розгляд справи до 27.08.2024.

27.08.2024 відкладено розгляд справи до 17.09.2024.

17.09.2024 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 15.10.2024.

ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника.

Представник Головного управління ДПС у Львівській області подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом).

Справа розглядається у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за громадянином ОСОБА_1 зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ;

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33143782, житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Також позивачу на праві власності належать земельні ділянки: кадастровий номер :04:002:0207 площею 0,2199 га, кадастровий номер :07:007:0056 площею 0,9635 га., кадастровий номер :08:002:0122 площею 0,1700 га., кадастровий номер :06:004:0080 площею 1,0400 га.

Згідно довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області №2243/5/13-01-06-12 від 15.02.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 14.02.2024 має податковий борг у розмірі 22 412,62 грн., у тому числі по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 21339,16 грн, по земельному податку з фізичних осіб 1073,46 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 виникла на підставі:

по податку нерухоме майно 21 339,16 грн:

згідно податкового повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн (за будівля кормоцеху);

згідно податкового повiдомлення-рiшення №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн (за житловий будинок);

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1 949,65 грн (за житловий будинок);

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн (за будівля кормоцеху);

по земельному податку з фізичних осіб 1 073,46 грн.:

згідно податкового повiдомлення-рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 36,49 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 429,84 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 83,19 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №-1314 вiд 05.08.2022 на суму 23,19 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 136,27 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 22.09.2021 на суму 45,10 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 01.09.2023 на суму 236,42 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 23,19 грн;

згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 20.04.2023 на суму 59,77 грн.

29.03.2023 Головним управлінням ДПС у Львівській області сформована та направлена ОСОБА_1 податкова вимога від 29.03.2023 № 0-1301, згідно якої повідомлено платника про наявність у нього станом на 28.03.2023 податкового боргу в сумі 21956,97 грн.

Головне управління ДПС у Львівській області звернулось з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу, а останній звернувся з зустрічним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень, не погодившись з визначенням йому заборгованості з податку на нерухоме майно.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом з`ясовано, що Головним управлінням ДПС у Львівській області сформована та направлена ОСОБА_1 податкова вимога від 29.03.2023 № 0-1301, якою повідомлено платника про наявність у нього станом на 28.03.2023 податкового боргу в сумі 21956,97 грн. Згідно детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги позивачу нараховано податкове зобов`язання: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості у розмірі 3593,22 грн.; з податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у розмірі 17745,94 грн. та земельного податку з фізичних осіб у розмірі 617,81 грн.

Суму податкового боргу ОСОБА_2 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості у розмірі 3593,22 грн. визначено на підставі податкового повiдомлення-рiшення №0-1314 та податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022. Суму податкового борг ОСОБА_2 з земельного податку з фізичних осіб визначено на підставі податкових повідомлень-рішень №-1314 вiд 05.08.2022; №-1314 вiд 05.08.2022; №-1314 вiд 05.08.2022; №-1314 вiд 05.08.2022; №1-1314 вiд 20.04.2023; №1-1314 вiд 22.09.2021; № 1-1314 вiд 01.09.2023; №1-1314 вiд 20.04.2023; №1-1314 вiд 20.04.2023.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості у розмірі 3593,22 грн та податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 1073,46 грн. підтверджується матеріалами справи, не спростовується платником податку.

Щодо податкового боргу з податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у розмірі 17745,94 грн, то такий нарахований на підставі податкового повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та згідно податкового повiдомлення-рiшення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн.

Об`єктом оподаткування за вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями є нежитлова нерухомість, яка належить на праві власності ОСОБА_1 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03 - будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

При наданні оцінки правомірності визначення ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 ст. 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.3.2 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.5.1 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.1.1 ст. 266 ПК України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп. 266.7.1 ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.7.2 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно, а платником такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Однак закон передбачає й деякі виключення з цього правила.

Так, згідно з підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тож у розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сукупно наступних умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Отже, в межах спірних правовідносин слід встановити чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні чинного законодавства та встановити факт використання ним спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

При перевірці вказаних обставин суд враховує, що згідно з підпунктом 14.1.235 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу XIV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ XII "Податок на майно").

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України від 18.01.2001 №2238-III "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Відповідно до статті 1 Закону України від 23.09.2008 №575-VI "Про сільськогосподарський перепис" (надалі - Закон №575-VI) у редакції до 04.12.2020, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону №575-VI у редакції чинній з 04.12.2020, виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Наведені вище поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування.

Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №140/2700/149, від 26.11.2020 у справі №560/168/19, від 04.03.2021 у справі №500/2782/18.

Більш того, на користь висновку про те, що положення пункту "ж" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України є застосовними, у тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Так, відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2 ст. 266 ПК України у редакції до 25.11.2018, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

У подальшому Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII підпункт "ж" підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, законодавець уточнив, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (надалі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127) включено клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271).

Клас "Будівлі сільськогосподарського призначення" (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін.

Відтак, згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за громадянином ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт нерухомого майна - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03 - будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Належний позивачу об`єкт нерухомого майна, відноситься до нежитлової будівлі, призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Досліджуючи питання щодо наявності у позивача, як фізичної особи, статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом враховано, що за змістом проаналізованих норм ПК України та Закону України "Про сільськогосподарський перепис" будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу ДК 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пп. "ж" пп. 266.2.2 ст. 266 ПК України.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 має у власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер :04:002:0207 площею 0,2199 га; кадастровий номер :07:007:0056 площею 0,9635 га; кадастровий номер :08:002:0122 площею 0,1700 га; кадастровий номер :06:004:0080 площею 1,0400 га.

Правові, організаційні, економічні та соціальні засади ведення особистого селянського господарства визначає Закон України від 15.05.2003 №742-IV "Про особисте селянське господарство" (надалі - Закон №742-IV).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №742-IV, особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Частиною першою статті 7 Закону №742-IV, серед іншого, регламентовано, що члени особистого селянського господарства мають право реалізовувати надлишки виробленої продукції на ринках, а також заготівельним, переробним підприємствам та організаціям, іншим юридичним і фізичним особам.

Аналіз вказаного, з урахуванням положень статті 1 Закону №575-VI, дає суду підстави для віднесення позивача до кола виробників сільськогосподарської продукції.

З урахування з`ясованих обставин суд висновує про наявність у позивача статусу сільськогосподарського товаровиробника у спірний період, який має у власності об`єкт нерухомого майна, призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що контролюючим органом не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували зроблені у цій справі висновки, у тому числі документів, які б підтверджували факт передачі відповідного об`єкту нежитлової нерухомості в оренду, лізинг, позичку.

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені обставини справи суд дійшов висновку про те, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належна йому на праві власності будівля кормоцеху загальною площею 343,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу пп. "ж" пп. 266.2.2 ст. 266 ПК України.

За таких обставин, податкові повiдомлення-рiшення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн належить визнати протиправними та скасувати.

Щодо доводів ГУ ДПС у Львівській області про пропуск ОСОБА_1 строків звернення до суду з вимогою про скасування податкових повідомлень-рішень, то суд враховує, що відповідач за зустрічним позовом не надав належних доказів направлення ОСОБА_1 вищевказаних податкових повідомлень-рішень. При цьому звертає увагу, що у повідомленні про вручення поштового відправлення № 627 міститься відмітка про вручення такого 20.07 за довіреністю, без зазначення ПІБ особи, яка отримала рекомендований лист. У повідомленні про вручення поштового відправлення № 518 не вказано коректно дані позивача. Відсутні докази на підтвердження змісту таких поштових відправлень (відсутні описи вкладення поштового відправлення).

Тому суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він дізнався про такі податкові повідомлення-рішення після подання Головним управлінням ДПС у Львівській області первісного позову до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

З огляду на скасування податкових повiдомлень-рiшень № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн та №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн, первісні позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу 17745,94 грн. (7437,94+10308,00) задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень №0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 1 643,60 грн та №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 1949,65 грн. суд встановив, що такими рішеннями ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості на об`єкт оподаткування - житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33143782. Підстави для скасування таких податкових повідомлень-рішень не обґрунтовані позивачем та не встановлені під час розгляду справи, а отже, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявність підстав для часткового задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір у розмірі 1211,20 грн стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1314 вiд 03.06.2021 на суму 7 437,94 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1-1314 вiд 05.09.2022 на суму 10 308,00 грн.

В задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовити.

Первісний позов Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: 80613, Львівська обл., Золочівський р-н., с. Лешнів, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг в сумі 4666,68 грн.

В задоволенні решти первісних позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державного податкової служби у Львівській області (адреса: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: 80613, Львівська обл., Золочівський р-н., с. Лешнів, РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна