Справа № 280/8094/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 листопада 2024 року Справа № 280/8094/24 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Апухтіна Дмитра, буд. 29, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №1223 від 25.07.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» в частині звільнення 25.07.2024 зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 07.08.2024;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.08.2024 по день ухвалення рішення суду.

допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю спірного наказу. На переконання позивача підстави для звільнення його з посади відсутні. При цьому, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного просутпку, обставини, за яких він вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Разом з тим, матеріалами службового розслідування не підтверджується склад дисциплінарного проступку в діянні позивача, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Крім того, під час визначення виду дисциплінарного стягнення відповідачем не враховано характер дисциплінарного проступку, обставини за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Зазначене, на думку позивача, свідчить про необ`єктивність проведеного відповідачем службового розслідування. Також, позивач посилався на те, що під час перевірки його вину «поза всяким розумним сумнівом» не встановлено. Позивач зазначає, що спірні накази містять лише загальні норми чинного законодавства та посилання на загальні фрази нібито недоліків позивача в роботі, проте у наказах відсутні будь-які конкретні докази їх порушення.

У зв`язку з наведеним позивач вважає оскаржувані накази протиправними, а його звільнення незаконним.

З урахуванням викладеного у позовній заяві та додаткових поясненнях, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито провадження у справі за вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою, за клопотанням позивача витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів, зібраних у ході проведення службового розслідування відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області; копію наказу начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із відміткою про його вручення, інформацію щодо розміру середньої заробітної плати за три місяця, що передують звільненню старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районною управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та всі наявні матеріали, які стосуються спірних правовідносин.

16.09.2024 на адресу суду від Головного управління Національної поліції у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом матеріали.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що за результатами службового розслідування, проведеного за фактом можливого приховування від обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, які були відомі окремим поліцейським ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 25.07.2024 було затверджено начальником ГУНП в Запорізькій області Висновок, яким доведена наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, що виразилось у неприйнятті 12.07.2024 заяв про кримінальні правопорушення від ОСОБА_2 за фактом скоєного відносно нього розбійного нападу та від ОСОБА_3 за фактом її зґвалтування невідомими особами, щодо яких у подальшому внесено відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України, перебуваючи при цьому на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи ВП №1 Запорізького РУП, не увімкненні портативного відеореєстратора під час спілкування з заявниками, невжитті заходів щодо невідкладеного повідомлення отриманої інформації про вказані кримінальні правопорушення до чергової частини підрозділу або за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», невжиття заходів щодо установлення осіб, які вчинили зазначені кримінальні правопорушення, викривленні інформації при складанні протоколу прийняття заяви про кримінальні правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 , зазначивши, що останній 11.07.2024 самостійно втратив свій мобільний телефон під час бійки із двома невідомими особами, невжиття заходів щодо утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України та знижують рівень довіри населення до поліції, а також не сприянні проведенню службового розслідування, шляхом надання неправдивих пояснень в частині нібито неповідомлення йому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про обставини скоєних відносно них кримінальних правопорушень, які спростовують зібраними у ході проведення службового розслідування.

Під час проведення службового розслідування дотримані вимоги законодавства, що регламентують його процедуру,

Відповідно до Наказу Начальника ГУНП в Запорізькій області від 25.07.2024 №1223 «Про застосування дисциплінарних стягнень» до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» №542о/с вiд 06.08.2024 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області звільнено зі служби в поліції.

Відповідач вважає, що за наслідками службового розслідування правомірно та обґрунтовано зробив висновок про наявність в діяннях позивача вчинків, які слугують підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції, а накладене дисциплінарне стягнення є пропорційним встановленим за результатами службового розслідування порушенням. Обрання саме такого виду дисциплінарного покарання перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

В зв`язку з чим відповідач вважає позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні.

Крім того, Відповідач посилається на те, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу має здійснюватися у відповідності до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100, а саме, від усіх визначених (задоволених) судом сум необхідно відраховувати обов`язкові сум податків та зборів.

02.09.2024 ухвалою суду відмовлено відповідачу у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Відповідно до частини 1статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Національної поліції України у травні 2013 року та перебував з березня 2021 року на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області.

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Запорізької області (далі Відповідач) від 25.07.2024 №1223 «Про застосування дисциплінарних стягнень» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за скоєння дисциплінарного проступку застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

17.07.2024 за вих. №785/35/02-2024 до ГУНП в Запорізькій області надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в Запорізькій області за фактом можливого укриття від обліку відомостей про розбійний напад відносно громадянина ОСОБА_2 (який є діючим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 НГУ) та зґвалтування громадянки ОСОБА_3 .

22.07.2024 за вх. ВДЗ №5964 до ГУНП в Запорізькій області надійшов лист Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя щодо необхідності усунення порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, відповідно до якого Вознесенівською окружною прокуратурою м. Запоріжжя під час перевірки реєстрації відділом поліції №1 ЗРУП заяв та повідомлень про злочини та іншої події виявлено факт несвоєчасного внесення відомостей до ЄРД за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скоєні відносно них кримінальні правопорушення, які мали місце 11.07.2024.

У зв`язку із чим, на підставі абзацу 2 частини 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС № 893 від 07.11.2018 року статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ від 17.07.2024 №865 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».

25.07.2024 начальником ГУНП в Запорізькій області затверджено Висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого приховування від обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, які були відомі окремим поліцейським ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

В частині, що стосується службового розслідування відносно ОСОБА_1 висновок містить наступні обставини.

Протиправні дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 виразились у неприйнятті 12.07.2024 письмових заяв від ОСОБА_2 за фактом скоєння відносно нього розбійного нападу 2 невідомими особами, який мав місце 11.07.2024, а також від ОСОБА_3 за фактом її зґвалтування неприродним способом. Зазначеними діями останній приховав повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, які йому стали відомі у зв`язку з перебуванням на службі. Вказані повідомлення не отримували реєстраційного номера в ІКС ІПНП та не були зафіксовані ним в установленому законодавством України порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1,2,3,6.13 частини 3 статті 1, частини 5 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VII (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року №2123-ІХ), пунктів 1,2 частини 1, частини 2 статті 18, пунктів 1,3,5 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, статті 38, частини 1 статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1,6,7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 6 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, частини 4 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, Присяги працівника поліції та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків).

Крім того, за результатами перевірки встановлено, що також ОСОБА_1 під час спілкування з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поза межами адміністративної будівлі відділу поліції №1, в порушення вимог пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, не було увімкнено відеозапис на нагрудний відеореєстратор.

Відповідно до пункту 3 заключної частини Висновку службового розслідування, дисциплінарна комісія вважала за порушення вимог пунктів 1,2,3,6.13 частини 3 статті 1, частини 5 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VII (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року №2123-ІХ), пунктів 1,2 частини 1, частини 2 статті 18, пунктів 1,3,5 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, статті 38, частини 1 статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1,6,7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 6 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, частини 4 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, Присяги працівника поліції та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків), що виразилось у неприйнятті 12.07.2024 заяв про кримінальні правопорушення від ОСОБА_2 за фактом скоєного відносно нього розбійного нападу та від ОСОБА_3 за фактом її зґвалтування невідомими особами, щодо яких у подальшому внесено відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України, перебуваючи при цьому на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи ВП №1 Запорізького РУП, не увімкненні портативного відеореєстратора під час спілкування з заявниками, невжитті заходів щодо невідкладеного повідомлення отриманої інформації про вказані кримінальні правопорушення до чергової частини підрозділу або за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», невжиття заходів щодо установлення осіб, які вчинили зазначені кримінальні правопорушення, викривленні інформації при складанні протоколу прийняття заяви про кримінальні правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 , зазначивши, що останній 11.07.2024 самостійно втратив свій мобільний телефон під час бійки із двома невідомими особами, невжиття заходів щодо утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України та знижують рівень довіри населення до поліції, а також не сприянні проведенню службового розслідування, шляхом надання неправдивих пояснень в частині нібито неповідомлення йому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про обставини скоєних відносно них кримінальних правопорушень, які спростовують зібраними у ході проведення службового розслідування, застосувати до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0090655) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України Про Національну поліцію.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписами ч.1 ст.1 Дисциплінарного Статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь до поліцейських, які мають первинні спеціальні звання, та у виді звільнення з посади до поліцейських, які обіймають посади найнижчого рівня, не застосовується.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки й порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч.ч.4-6 ст.5 Дисциплінарного статуту, поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно з вимогами абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими: відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства У країни обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законам України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актам законодавства України.

До функціональних обов`язків Позивача згідно Посадової інструкції оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_1 входило: у межах повноважень- надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності; участь у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації, виконання завдань територіальної оборони, заходів правового режиму воєнного стану; участь у проведенні стабілізаційних заходів на деокупованих територіях; прийняття участі в оперативно-профілактичних відпрацюваннях з метою здійснення пошукових та перевірочних заходів, направлених на виявлення ворожої агентури (корегувальники, спостерігачі, вербувальники тощо), представників диверсійно-розвідувальних груп противника, а також осіб, що надають сприяння збройним силам рф, дискредитують діючу українську владу та підбурюють місцеве населення до протиправних дій на шкоду державній безпеці (колаборантів); виявлення та документування злочинів проти основ національної безпеки України установлення та відпрацювання осіб, які причетні до співпраці з окупаційними військами, колабораціної, диверсійної, терористичної діяльності та вчинення військових злочинів на території України; супроводження розслідування воєнних злочинів, учинених російською федерацією на території України; виявлення і припинення кримінальних правопорушень, учинених стосовно іноземних громадян та осіб без громадянства, а також виявлення кримінальних правопорушень, учинених безпосередньо цими особами; безпосередня робота з джерелами оперативної інформації та за оперативно-розшуковими справами; організація агентурно-оперативної роботи відповідно до вимог законодавства України та нормативно-правових актів МВС, ужиття заходів, спрямованих на покращення якісного складу агентурної мережі. Активне використання в ході провадження оперативно-розшукових справ джерел оперативної інформації, можливостей оперативної служби та оперативно-технічних заходів. Ведення справ оперативного супроводження кримінальних проваджень та справ контрольно-спостережного провадження. Взаємодія з органами досудового розслідування, підрозділами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, патрульною, спеціальною поліцією, поліцією охорони, спеціального призначення, науково-дослідними установами та установами забезпечення при здійснення службової діяльності, у тому числі за конкретним кримінальними правопорушеннями. В умовах дії воєнного стану залучення до забезпечення публічної безпеки та порядку, шляхом здійснення патрулювання, а також несення служби на блокпостах; подання для затвердження керівництву сектору кримінальної поліції перспективних та поточних планів роботи; за дорученням керівництва ГУНП в Запорізькій області представлення інтересів поліції в органах державної влади з питань, що належать до компетенції сектору та карного розшуку; у встановленому порядку розгляд скарг, заяв, листів та іншої кореспонденції, що надходить до сектору; використання в службовій діяльності згідно з чинним законодавством та в установленому порядку оперативних обліків, інтегрованих банків даних, довідко-інформаційних фондів, у тому числі баз даних органів та підрозділів Національної поліції України; сприяння забезпеченню реалізації єдиної державної політики, спрямованої на досягнення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у межах своїх повноважень; дотримання у межах компетенції, принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у своїй діяльності; забезпечення у межах компетенції виконання нормативно-правових актів з питань дотримання рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, запобігання та протидія дискримінації за ознакою статі та сексуальним домаганням; забезпечення збереження, цільового використання матеріальних і нематеріальних активів, що передані в користування або у відповідальне зберігання; неухильне дотримання антикорупційного законодавства України (обмежень та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, організаційно розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції»); контроль своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримання норм ділового мовлення, недопущення використання ненормативної лексики, зберігання інформації з обмеженим доступом, яка стала відома в зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформування безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Суд вважає безпідставними висновки Відповідача щодо обставин того, що ОСОБА_1 не було прийнято 12.07.2024 заяв про кримінальні правопорушення від ОСОБА_2 за фактом скоєння відносно нього розбійного нападу з огляду на наступне.

Так, ввечері 12.07.2024, ОСОБА_1 перебуваючи на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи ВП №1 Запорізького РУП отримав вказівку від капітана поліції ОСОБА_4 опитати та відібрати лише від ОСОБА_2 заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Саме такі дії були вчинені без зволікань позивачем, що підтверджується Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 , складеному позивачем 12.07.2024 о 22.20 год. та письмового опитування ОСОБА_2 , складеного Позивачем 12.07.2024.

Відомості вносились позивачем зі слів ОСОБА_2 , який був дуже схвильований, перебував на підпитку, не міг сформулювати словосполучення, його думки плутались, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вистроїв спілкування із останнім у формі відповіді на запитання, а не довільному повіствуванні про події злочину.

Після цього позивачем буди передані складені вище документи до чергової частини для подальшої реєстрації, яка з огляду на нічний час доби відбулась зранку на наступний день 13.07.2024 (заява зареєстрована за вх. №18004).

Дії щодо оброки даної заяви ОСОБА_2 та її внесення до ЄРДР лежало поза межами функціональних обов`язків позивача, це перебувало в зоні відповідальності інших працівників ВП №1, що підтверджується листом щодо подальшого руху заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 , зареєстровано 13.07.2024 за вх. №18004.

Наголошуємо на тому, що внесення відомостей до ЄРДР за попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень не відноситься до функціональних обов`язків позивача. І не відображення вірної кваліфікації діяння відносно ОСОБА_2 в ЄРДР жодним чином не свідчить про порушення позивачем вимог діючого законодавства.

Таким чином, не відповідають дійсності посилання відповідача в оскаржуваному наказі на невжитті позивачем заходи щодо невідкладного повідомлення отриманої інформації про кримінальні правопорушення до чергової частини підрозділу.

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Отже, для встановлення дисциплінарного проступку необхідна наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною винною дією чи бездіяльність поліцейського та наслідками у вигляді порушення ним службової дисципліни.

При цьому, під час вирішення питання про наявність/відсутність дисциплінарного проступку у діях/бездіяльності поліцейського необхідно враховувати положення частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Тобто, відповідальність поліцейського носить індивідуальний характер, а тому до поліцейського може бути застосовано дисциплінарне стягнення у разі неналежного виконання ним саме службових обов`язків, які на нього покладено.

В даному випадку, під час розгляду адміністративної справи встановлено та не спростовано учасниками справи, що внесення відомостей до ЄРДР за попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень відноситься до функціональних обов`язків позивача.

Щодо неприйняття заяви від ОСОБА_5 , за фактом її зґвалтування невідомими особами, щодо яких у подальшому внесено відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 152 КК України, судом встановлено, що ОСОБА_1 не було надано керівництвом (капітаном поліції ОСОБА_4 ) вказівки щодо відібрання саме від неї заяви. До того ж сама ОСОБА_5 після того, як позивач пішов в кімнату відвідувачів із ОСОБА_2 , вийшла із фойє ВП №1 та зникла з поля зору Позивача.

Про факт зґвалтування 12.07.2024 позивачу взагалі не було відомо. Сама ОСОБА_5 особисто не повідомляла ОСОБА_1 про такі події, ОСОБА_2 також про це не повідомляв, оскільки він бажав щоб саме прийняли заяву стосовно злочину, вчиненого проти нього.

І, як вже в подальшому стало відомо позивачу, ОСОБА_5 заборонила ОСОБА_2 розголошувати дані про неї, в т.ч. щодо інтимного життя. Про події зґвалтування вона виявила бажання повідомити особисто, що відбулось 15.07.2024, та наполягла, щоб ця інформація не була розголошена.

Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з камер спостереження, що розміщені у ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізької області які були предметом дослідження під час проведення службового розслідування.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 №100 повноважена службова особа на лицьовому боці письмових заяв (повідомлень), протоколів прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапортів поліцейських проставляє штамп реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, форму якого наведено в додатку 3 до цього Порядку.

Вказану дію щодо реєстрації заяви ОСОБА_2 не було покладено на позивача.

Зазначення відповідачем порушення ОСОБА_1 пунктів 1,6,7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 №100 спростовується тим, що заява та пояснення ОСОБА_2 прийняті і це відбулось безпосередньо у приміщенні поліцейського відділу. Всі наступні реєстраційні дії таких звернень поза межами функціональних обов`язків позивача.

Також звертаємо увагу, що не ввімкненні портативного відеореєстратора під час спілкування із заявником ОСОБА_2 на вулиці було обумовлено тим, що він після вжиття спиртних напоїв погано себе відчував, у нього була блювота, що саме і було підставою для виходу на подвір`я. Такі події з точки зору Позивача не потребували фіксації на реєстратор та могли порушити честь та гідність заявника.

Також вважаємо безпідставним посилання Відповідачем на вчинення Позивачем адміністративних правопорушень, бо на момент винесенні оскаржуваних наказів у відношенні ОСОБА_1 не винесено жодних судових рішень про притягнення його до будь-якої відповідальності.

Крім того суд зазначає наступне, сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміють протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

Висновок службового розслідування не містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Вказана правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 13.09.2024 у справі № 160/6082/22 .

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними та скасування Наказу начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №1223 від 25.07.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та наказу начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» в частині звільнення 25.07.2024 зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки суд зробив висновок про протиправність наказів відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, вимога позивача про поновлення на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 07.08.2024. є такою, що належить до задоволення, як похідна.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку № 100).

Пунктами 2, 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Верховний Суд зазначає, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 № 100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-погодинниками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

За таких обставин та з метою ефективного захисту порушеного права, суд вважає за можливе стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.08.2024 по день ухвалення рішення суду.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

В силу положень статті 139 КАС України судові витрати (у тому числі витрати на правничу допомогу) стягуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень виключно у разі задоволення позовних вимог.

Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України). На підтвердження розміру витрат, які позивач поніс на оплату послуг адвоката, позивачем не надано жодного підтвердження. При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи вищенаведене, з огляду на ті обставини, що позивачем до позову не долучено жодного доказу на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить висновку, що у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (місцезнаходження: вул. Дмитра Апухтіна, буд. 29, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, код ЄДРПОУ - 40108688) про визнання протиправними та скасування наказів поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №1223 від 25.07.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «По особовому складу» в частині звільнення 25.07.2024 зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 ((РНОКПП НОМЕР_2 ) на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 07.08.2024.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.08.2024 по день ухвалення рішення суду.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення виготовлено у повному обсязі 13.11.2024.

Суддя А.В. Сіпака