Справа № 600/3500/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3500/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що має відношення до військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у відмові звільнити командира 3 відділення зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_2 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групою та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , що має відношення до військової частини НОМЕР_2 , прийняти рішення про звільнення командира 3 відділення зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_2 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групою та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Позов обґрунтовано тим, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови у звільненні його з військової служби. Так, позивачем зазначено, що в його дружини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна інвалідність ІІ групи, у зв`язку з чим у відповідності до положень статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову служби він підлягає звільненню з військової служби як військовослужбовець, який є єдиним членом родини, що може здійснювати постійний догляд за хворою дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Вказано, що до рапорту про звільнення з військової служби позивачем було подано всі документи, які, на його думку, підтверджують наявність факту необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною, проте відповідач за результатами розгляду наданих позивачем документів зазначив, що такі не підтверджують необхідності здійснення постійного догляду і, відповідно, свідчать про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби.

Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано докази у відповідача та встановлено п`ятнадцятиденний строк для їх подання з дня отримання цієї ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 09 серпня 2024 року, якою відкрито провадження у даній справі, була направлена відповідачу за адресою, зазначено у позові, а саме: с. Новотавричеське, Комишуваська територіальна громада, Запорізький район, Запорізька область.

Однак станом на 11 листопада 2024 року жодних документів до суду від відповідача не надходило. Витребуваних судом доказів не надано.

За таких обставин суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України Про банки і банківську діяльність та Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої, третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Враховуючи викладене, з метою встановлення дійсних обставин цієї справи, про які повідомлено у позові і які мають значення для правильного вирішення спору, а також зважаючи про не надходження до суду доказів, витребуваних ухвалою суду від 09 серпня 2024 року, суд вважає за необхідне повторно витребувати у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про звільнення його з військової служби, з доданими до нього документами, а також належним чином засвідчені копії інших документів, що стосуються спірних відносин.

Водночас суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до частини шостої та восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 72-77, 79, 80, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Повторно витребувати у військової частини НОМЕР_1 :

- належним чином засвідчену копію рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про звільнення його з військової служби, з доданими до нього документами;

- належним чином засвідчені копії інших документів, що стосуються спірних відносин.

2. Для подання до суду витребуваних доказів встановити військовій частині НОМЕР_1 строк протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

3. Роз`яснити, що неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин є підставою для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк