Справа № 340/2411/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

08 листопада 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/2411/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, при секретарі судового засідання Гловацькій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції №8 від 04.01.2024 у частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

29.10.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якому порушується питання про стягнення на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн., що підтверджує наданими до заяви документами, зазначає, що у позовній заяві позивачем було зроблено заяву про стягнення судових витрат, а отже позивач вказує на наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на свою користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 31.10.2024 зазначену заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.11.2024 року.

Від представника відповідача 04.11.2024 надійшли письмові пояснення, у яких відповідачем заперечено проти задоволення поданої позивачем заяви та ухвалення додаткового рішення у справі. Наголошено, що у матеріалах справи відсутня заява про стягнення професійної правничої допомоги, яка б було зроблена до закінчення судових дебатів, а зазначення у позові про стягнення судових витрат не може бути розцінено у якості такої заяви. Посилається на судову практику Верховного Суду при розгляді аналогічних справ.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, у поданій заяві клопотали про розгляд заяви без їх участі.

Суд зазначає, що у відповідності до частини 3 статті 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив.

Вирішуючи заяву представника позивача по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За текстом пункту 1 частини першої статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

За частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, за приписами частини 3 статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 цієї статті).

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, водночас, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з обов`язковою подачею відповідної заяви про наявність таких витрат до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину, а як останню можливість для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду лише 29 жовтня 2024 року, тобто після того, як суд ухвалив рішення у справі.

До цього позивач із заявами такого змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу до суду не подавав, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання.

Відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21, викладеній у постанові від 07.07.2023, саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Зазначення ж у прохальній частині адміністративного позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань, суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Правова позиція аналогічного змісту викладена Верховним Судом у постанові від 26.07.2023 по справі № 160/16902/20.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, отже у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення у справі належить відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, визначеними статтями 293-295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО