Справа № 280/3565/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/3565/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року в адміністративній справі №280/3565/24 (головуючий суддя першої інстанції - Батрак І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 18.04.2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11; у розмірі 1,14; у розмірі 1,197 та у розмірі 1,07986;

- зобов`язати відповідача здійснити індексацію пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 7763,17 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» , починаючи з 01.03.2021, у розмірі 1,14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2023 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», починаючи з 01.03.2022 у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 01.03.2023; у розмірі 1,0796 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01.03.2024, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2021.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та залишено без розгляду дану позовну заяву в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11; у розмірі 1,14 та зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні у розмірі 7763,17 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 року №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», починаючи з 01.03.2021 року, у розмірі 1,14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2023 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», починаючи з 01.03.2022 року; у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01.03.2023 року по 17.10.2023 року включно, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2021 року по 17.10.2023 року

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 та у розмірі 1,07986 та зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 7763,17 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 18.10.2023; у розмірі 1,0796 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01.03.2024 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 18.10.2023 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду є необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що пенсійний орган протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та просить задовольнити заявлені вимоги, з підстав зазначених у позові.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 23.07.2020 року. При призначенні пенсії позивачу у 2020 році застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2017 - 2019 роки) 7763,17 грн відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 21.03.2024 року №0800-0208-8/25098 пенсійний огвн повідомив позивача, що оскільки при призначенні пенсії ОСОБА_1 застосовано середню заробітну плату в Україні за 2017-2019 роки 7763,17 грн., яка є вищою ніж розмір показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії з застосуванням коефіцієнта збільшення, станом на дату проведення таких перерахунків у 2021 році 5426,06 грн., у 2022 році - 6186,32 грн., у 2023 році - 7405,03 грн., тому відсутні підстави проводити індексацію пенсії позивача у 2021, 2022 та 2023 роках (а.с.14-15).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунків та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 відповідно до постанов КМУ від 22.02.2021 року №127, від 16.02.2022 року №118, від 24.02.2023 року №168, від 23.02.2024 року №185 встановлені відповідні підвищення: з 01.07.2021 року - в розмірі 100,00 грн., з 01.03.2022 року - в розмірі 135,00 грн., з 01.03.2023 року - в розмірі 100,00 грн., з 01.03.2024 року - в розмірі 100,00 грн..

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11; у розмірі 1,14; у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796, позивач оскаржила таку бездіяльність до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при обчисленні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у 2020 році відповідачем застосовано середній заробіток в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019 роки, який становив - 7763,17 грн., а оскільки цей розмір є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії з урахуванням її індексації відповідно до статті 42 Закону №1058-ІV, то позивачу було встановлено відповідні підвищення до пенсії, які виплачуються в розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для здійснення індексації пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії (за 2017-2019 роках) на коефіцієнти збільшення 1,11 з 01.03.2021 року; 1,14 з 01.03.2022 року; 1,197 з 01.03.2023 року; 1,0796 з 01.03.2024 року.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спору у даній справі є питання наявності підстав для проведення перерахунку пенсії позивача згідно ч.2 ст.42 Закону №1058 з урахуванням Постанов КМУ №127, №118, №168 та №185 з 01.03.2021 року, 01.03.2022 року, з 01.03.2023 року та з 01.03.2024 року відповідно.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон №1282).

Частиною 5 ст.2 Закону №1282 встановлено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абз. абз. 2 і 3 ч.2 ст.42 Закону №1058.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.42 Закону №1058 для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно із абз.2 ч.2 ст.42 Закону №1058 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абз.2 цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення, що передбачено абз.3 ч.2 ст.42 Закону №1058.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз.2 цієї частини (абз.4 ч.2 ст.42 Закону № 1058).

Аналіз наведених вище положень дає підстави стверджувати, що індексація пенсії проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а не шляхом безпосереднього збільшення розміру пенсії.

При цьому, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, для цілей індексації збільшується за правилами, визначеними абз.2 ч.2 ст.42 Закону №1058.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. […];

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, одним із показників, який враховується для визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, є середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передуються року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058 враховується для обчислення пенсії, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008 року №4-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.02.2008 року за №146/14837 (далі по тексту - Порядок №4-4).

Відповідно до п.1.1 Порядку №4-4 цей Порядок розроблено з метою визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, для обчислення пенсії (далі заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії) відповідно до Закону №1058.

Згідно із п.1.2 Порядку №4-4 Порядок визначає механізм розрахунку показників заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за місяць та за рік.

Вказаний порядок, зокрема визначає показник заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за рік використовується для визначення заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, скоригованої згідно з ч.2 ст.40 Закону.

В п. 2.2 Порядку № 4-4 наведена формула, за якою розраховується показник заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за рік.

20 лютого 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році».

Пунктом 1 Постанови КМУ №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058 (далі по тексту - Порядок №124).

Згідно із пунктом 2 Постанови КМУ №124 у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17;

у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до п.2 Порядку №124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону № 1058.

Пунктом 3 Порядку № 124 установлено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз.3 ч.3 ст.45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

Згідно із п.4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається з урахуванням таких показників як:

ЗСЦ показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзсп(1) : Псзп(2) х 100% - 100%, де

Псзп(1) показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп(2) показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Починаючи з 2021 року показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначатиметься як співвідношення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.

Положеннями пункту 5 Порядку №124 визначено, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п.4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058 та розмір яких не підвищено відповідно до п.4 цього Порядку, абз. абз. 1, 2 цього пункту, з урахуванням абз. абз. 1, 3 ч.1, ч.2 ст.28, абз.2 п.4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, п.4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови КМУ від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до п.6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена ст.25 Закону №1058 на дату проведення перерахунку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до абз.1 п.5 Порядку №124 показник середньої заробітної плати визначається станом на 01 жовтня 2017 року і становить 3764,40 грн. - (3149,45 грн. + 3661,41 грн. + 4482,35 грн.) : 3 = 3764,40 грн., де 3149,45 грн. середня заробітна плата за 2014 рік, 3661,41 грн. середня заробітна плата за 2015 рік, 4482,35 грн. середня заробітна плата за 2016 рік.

В 2019 році показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до абз.1 п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,17, що передбачено п.2 Постанови КМУ №124.

Відтак, в 2019 році показник середньої заробітної плати при перерахунку пенсій становив 4404,35 грн. (3764,40 грн. х 1,17 = 4404,35 грн.).

Таким чином, механізм індексації пенсій, визначений ч.2 ст.42 Закону №1058 та Порядком №124, зводиться до збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за правилами, визначеними абз.2 ч.2 ст.42 Закону №1058, на відповідний коефіцієнт.

Разом з тим, для цілей індексації показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, обчислюється відповідно до п.5 Порядку №124.

У 2020 році для цілей індексації пенсії показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,11 і становив 4888,83 грн. (3764,40 грн. х1,17 х1,11 = 4888,83 грн.), розрахований відповідно до постанови КМУ від 01.04.2020 року №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році».

У 2021 році для цілей індексації пенсії показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,11 і становив 5426,60 грн. (3764,40 грн.х1,17х 1,11 х 1,11 = 5426,60 грн.), розрахований відповідно до постанови КМУ від 22.02.2021 року №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році»

Відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 року №118, у 2022 році для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,14 і становив 6186,32 грн. (3764,40 грн. х1,17 х1,11 х 1,11 х1,14 = 6186,32 грн.).

24 лютого 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», пунктом 1 якої установлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

При цьому п.6 Постанови КМУ №168 встановлена з 01 березня 2023 року доплата до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058, за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 року включно, які не підвищуються з 01 березня 2023 року згідно із Порядком №124 щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених п.2 Постанови КМУ №127 та п.4 Постанови КМУ №118, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному КМУ.

Таким чином в 2023 році для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,197 і становив 7405,03 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 = 7405,03 грн.).

23 лютого 2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».

Пунктом 1 Постанови №185 установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Пунктом 6 Постанови №185 установлено, що з 1 березня 2024 року до пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 року включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 року згідно з Порядком №124, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відтак, у 2024 році для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,0796 і становив 7565,75 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7565,75 грн.).

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі представник позивача наполягає на тому, що позивач має право на індексацію пенсії, однак пенсійний орган протиправно не здійснив такий перерахунок відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14, установлений Постановою КМУ №118, починаючи з 01.03.2022 року, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197, установлений Постановою КМУ №168, починаючи з 01.03.2023 року, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796, встановлений Постановою КМУ №185, починаючи з 01.03.2024 року та застосував положення підзаконних нормативно-правових актів, які суперечать ч.2 ст.42 Закону України №1058, який має вище юридичну силу.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Абзацем 1 ч.2 ст.42 Закону №1058 установлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Вказана норма не містить жодних виключень, і це дозволяє дійти висновку про те, що для забезпечення індексації перерахунку підлягають всі раніше призначені пенсії.

Частиною 5 статті 2 Закону №1282 визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абз. абз. 2 і 3 ч.2 ст.42 Закону №1058.

В той же час, розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз.2 цієї частини (абз.4 ч.2 ст.42 Закону № 1058).

Як було зазначено вище, пунктом 3 Порядку №124 установлено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз.3 ч.3 ст.45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

З матеріалів справи вбачається, що пенсія за віком відповідно до Закону №1058 призначена ОСОБА_1 з 23 липня 2020 року (а.с.13-15).

Вказана обставина сторонами не заперечується.

Суд першої інстанції зазначив, що право позивача на перерахунок пенсії у 2021-2024 роках пенсійним органом не заперечується, проте такий перерахунок не призвів би до підвищення її пенсії з 01 березня 2021, 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року відповідно.

Оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена в 2020 році, для обчислення її розміру був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за попередні три роки (2017-2019 роки), який становив 7763,17 грн., що є більшим за показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, збільшений на коефіцієнт 1,11 (в 2021 році), 1,14 (в 2022 році), на коефіцієнт 1,197 (в 2023 році) та 1,0796 (в 2024 році).

У постановах Кабінету Міністрів України №127, №118, №168 та №185 передбачено, що внаслідок перерахунку з 01 березня 2021 року, 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року певні пенсії, призначені відповідно до Закону №1058, не підвищаться.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2021 року, з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року пенсійний орган не допустив протиправної бездіяльності та не порушував право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Посилання скаржника на те, що норми Порядку №124 суперечать положенням ч.2 ст.42 Закону №1058, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати норми Закону, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Абзацом першим ч.2 ст.42 Закону №1058 визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Між тим, абз.4 ч.2 ст.42 Закону №1058 встановлено, що розмір та порядок такого збільшення визначаються в межах бюджету Пенсійного фонду України за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз.2 цієї частини, а відповідно до ч.5 ст.2 Закону №1282 індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абз. абз 2 і 3 ч.2 ст.42 Закону № 1058.

Таким чином, саме Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок перерахунку пенсії з метою її індексації.

Порядок №124 затверджений постановою Кабінету Міністрів України в межах наданих йому законом повноважень, ані його окремі положення, ані сам Порядок загалом незаконними чи нечинними не визнавалися.

Доказів протилежного скаржником не надано.

Відтак, положення Порядку №124 є обов`язковими для пенсійного органу та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до розрахунків (протоколів) перерахунку пенсії позивача, в результаті перерахунків пенсії ОСОБА_1 для забезпечення її індексації з 01 березня 2021 року, з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року її пенсія не збільшилась, у зв`язку з чим їй були встановлені відповідні доплати (100,00 грн. з 01 березня 2021 року; 135,00 грн. з 01 березня 2022 року, 100,00 грн. з 01 березня 2023 року та 100,00 грн. з 01 березня 2024 року) (а.с.16-17, 34зв.).

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновкук про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року в адміністративній справі №280/3565/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року в адміністративній справі №280/3565/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко