Справа № 200/7013/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року Справа№200/7013/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом військової частини НОМЕР_1

до ОСОБА_1

про стягнення вартості завданої державі шкоди

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості завданої державі шкоди у розмірі 35597,77 гривень.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 17.08.2023 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 року №2591 солдата ОСОБА_1 за втрату виданого йому автомата НОМЕР_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності суворої догани та вирахувано з нього вартість втраченого майна. Вказано, що відповідач допустив порушення вимог статей 11, 11, 127-128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідача з вказаним наказом не ознайомлено, оскільки він самовільно залишив військову службу та в дійсний час відсутній на військовій службі без поважних причин.

З зазначених обставин позивач просив задовольнити позовні вимоги про стягнення вартості завданої державі шкоди в десятикратному розмірі втраченого майна.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року поновлено військовій частині НОМЕР_1 пропущений строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Відповідач не надав письмового відзиву.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2023 року № 234 солдата ОСОБА_1 прийнято посаду номера обслуги 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 6 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , як такого, який прибув з військової частини НОМЕР_3 .

10.09.2023 року на адресу командира 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт командира 6 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про втрату автомату 7,62 мм АКМС № НОМЕР_4 , закріпленого за солдатом номеру обслуги 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 6 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

У вказаному клопотанні командир 6 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 просив внести відповідний запис про втрату зброї в журнал бойових дій та призначити службове розслідування за даним фактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2023 №4489 призначено проведення службового розслідування за фактом втрати зброї солдатом ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2024 №60 службове розслідування було перепризначено, призначено новий склад комісії та доручено встановити певні дії з боку відповідача.

Відповідно до акту службового розслідування, встановлено наступне: 10.09.2023 року солдат ОСОБА_1 заступив на зміну на позиції 6 роти в районі населеного пункту Іванівське. Орієнтовано за 500 метрів до позицій ОСОБА_1 разом з двома солдатами зробив зупинку, де загубив автомат. Втрату автомату помітив коли група прийшла на позиції. ОСОБА_1 намагався знайти автомат, проте пошуки не призвели до результату, про що було зроблено доповідь за підпорядкуванням.

В акті зазначено, що причинами та умовами правопорушення з боку ОСОБА_1 стали особиста недисциплінованість та низькі морально-психологічні якості, недбале ставлення до військової служби та виконання своїх службових обов`язків, що призвело до порушення Інструкції «Про організацію обліку, зберігання та видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України».

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 №2591 «Про результати проведеного службового розслідування у зв`язку із знищенням майна, закріпленого за 6 штурмовою ротою 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що відповідач завдав державі збитків на суму 3559,77 грн., які віднесено на рахунок солдата ОСОБА_1 .

Вказано, що відповідач допустив порушення вимог статей 11, 11, 127-128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідачу оголошено сувору догану за вчинене правопорушення внаслідок його умисних дій.

Книгою видачі зброї та боєприпасів 6 роти військової частини НОМЕР_1 підтверджено видачу солдату ОСОБА_1 автомата 7,62 мм НОМЕР_5 .

Сума збитків підтверджується також відомістю визначення залишкової вартості військового майна станом на 11.09.2023 року та накладною від 11.05.2022 року № 1/1/244.

Станом на дату притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, відповідач не підписав даний наказ, не отримував грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , оскільки, як зазначив позивач, самовільно залишив військову частину. У зв`язку із цим кошти відповідачем не відшкодовувалися позивачу, у встановленому чинним законодавством України порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

Згідно з ст.11 Статуту № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту №548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі статтями 26,27 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

Згідно з ч. 1 ст. 1 цього ж Закону, дійсна шкода - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 цього ж Закону встановлено, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 604 затверджено перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості.

Згідно з цим переліком у десятикратному розмірі відшкодовується уся вогнепальна зброя калібром до 30 мм; кулемети; приладдя для чищення кулеметів та пістолетів.

За приписами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що заявлені до стягнення кошти є шкодою, заподіяною відповідачем в період з проходження військової служби, разом з відповідними податками та зборами.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.09.2023 року відповідачем втрачено виданий йому автомат 7,62 мм НОМЕР_5 , а тому суд погоджується з твердження позивача, що втрата зброї відбулось внаслідок недбалих дій з боку відповідача, що за приписами наведених вище норм є підставою для їх повернення.

Частиною 2 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відсутні документально підтверджені витрати позивача, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат позивача по сплаті судового збору.

На підставі положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_6 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; адреса згідно відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про стягнення завданої шкоди в сумі 35597,77 гривень задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_6 ) вартість завданої державі шкоди у розмірі 35597 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 77 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 листопада 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова