Справа № 200/3886/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року Справа№200/3886/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області (юридична адреса: 85050, Донецька область, Покровський район, с. Шахове, вул. Чернявського М.Ф., 14, ); Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (Шахівська сільська рада); Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, 16, ), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області (далі відповідач 1); Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (Шахівська сільська рада) (далі відповідач 2); Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі відповідач 3).

Просить суд: 1) визнати розпорядження начальника сільської військової адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області за межами населених пунктів та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (кадастровий номер :01:000:1254)» протиправним; 2) визнати рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70296721 від 20.11.2023 року, видане Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , Шахівської сільської ради, Донецької області, протиправним та зобов`язати Державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_2 переглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрації земельної ділянки; 3) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7,3921 га.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є спадкоємцем за Свідоцтвом про право на спадщину за законом. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. 40 років Жовтня села Никанорівка Добропільського району Донецької області, розміром 9,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим на ім`я ОСОБА_4 (спадкодавець).

Позивач звернулась до Шахівської сільської військової адміністрації для отримання згоди для розробки технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Шахівської сільської ради від 20 листопада 2023 року було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що за результатами пошуку інформації в Державному реєстрі речових прав було встановлено, що на земельну ділянку кадастровий номер 142208500:01:000:1254 зареєстровано право власності за іншою особою.

Отже, позивач вважає, що порушено її право на користування земельною ділянку, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

02 липня 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_3 .

Представник Головного управління Дергеокадастру у Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за даними Відділу № 2 Управління забезпечення та реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Кошелець Клавдія Василівна, на підставі розпорядження голови Добропільської РДА № 531 від 16.12.1996 року, отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ДН № 0096410 від 05.03.1997 року, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3692.

В архіві місцевого фонду документації із землеустрою відсутня Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер :01:000:1254) в натурі (на місцевості), виконаної на замовлення ОСОБА_1 , або ОСОБА_3 . Інформація щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність громадянам - власникам Сертифікату на право на земельну частку (пай) у відділі відсутня. Також, у відділі відсутня інформація щодо схеми розташування місця земельної ділянки по Сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП ім. 40 років Жовтня, виданого на ім`я ОСОБА_4 .

В базі Державного земельного кадастру 14.02.2019 року була зареєстрована земельна ділянка (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7,3921 га на підставі «Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (не витребуваних паїв) в оренду СФГ «Іванівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Никонорівської сільської ради Добропільського району Донецької області (кадастрові номери :01:000:1252; :01:000:1253;:01:000:1254)», виготовленого на замовлення СФГ «Іванівське». Згідно із Проектом відведені ділянки відносяться до не витребуваних паїв.

За даними Державного земельного кадастру право оренди на земельну ділянку було зареєстровано 15.10.2014 за СФГ «Іванівське» терміном на 10 років.

ОСОБА_3 , потім право власності 21.12.2023 року перейшло до ОСОБА_5 , яке зареєстроване Покровським районним нотаріальним округом, потім 23.02.2024 Покровським районним нотаріальним округом зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_6 .

Отже, представник відповідача 3 вказує, що Державна реєстрація прав на земельну ділянку і державна реєстрація земельної ділянки не є тотожними поняттями.

Крім того, відповідач 3 зазначив, що жодного разу, з урахуванням ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», позивач не звертався задля скасування державної реєстрації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7, 3921 га.

Державний кадастровий реєстратор, який знаходиться в системі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області по функціоналу та обов`язкам схожий на державного реєстратора прав на нерухоме майно який також знаходиться в системі Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області. На підставі чого, саме по собі Головне управління Держгекадастру у Донецькій області не може без відповідної відмови державного кадастрового реєстратора вчинити будь-які дії, а саме в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7, 3921 га, оскільки вимоги пред`явлені Позивачем Головним управлінням Держгеокадастру не вчинялись.

Також, представник відповідача 3 вказав, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення Позивачем до державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Отже, представник Головного управління Держгеокадасту у Донецькій області зазначив, що усі заявлені вимогі безпосередньо відносяться до Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області та Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , оскільки у відповідності до ст.ст.16, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (державним реєстратором прав на нерухоме майно), а державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором (який знаходиться у підпорядкуванні Головного управління Держгекадастру у Донецькій області) у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача 3, просив суд відмовити у позовних вимогах Позивача до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в частині «зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7, 3921 га».

Представники інших сторін, були повідомлені про розгляд справи судом засобами електронної пошти, свої правом не скористались та не надали суду відзив на позовну заяву.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 1592 (спадкова справа № 212/2023) від 12.10.2023 року, приватний нотаріус Молодяк Л.П. засвідчив що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її дочка ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. 40 років Жовтня села Никанорівка Добропільського району Донецької області, розміром 9,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0096410, виданим на ім`я спадкодавця Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області 5 березня 1997 року на підставі розпорядження голови Добропільської районної державної адміністрації від 16 грудня 1996 року № 531, та зареєстрованим 5 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3692.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 295 (спадкова справа № 115/2016) від 16.09.2022 року, Державний нотаріус Гусєва О.В., засвідчила, що на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її онук ОСОБА_3 .

Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: права на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства ім. 40 років Жовтня, Добропільського району Донецької області, розміром 9,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0096148, виданого 10.02.1997 року Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.02.1997 року за № 3431.

Розпорядженням Начальника Сільської військової адміністрації № 482/од від 18.10.2023 року на підставі заяви ОСОБА_1 , надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 9,5 га, в умовних кадастрових гектарах з числа невитребуваних (невизначених) земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП ім. 40 років Жовтня на території Шахівської сільської територіальної громади Покровського району Донецької області, на основі Свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 212/2023 рік. Зареєстровано в реєстрі за № 1592).

Розпорядженням Начальника Сільської військової адміністрації № 546/од від 02.11.2023 року, на підставі клопотання ОСОБА_1 , було зобов`язано затвердити технічну документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області за межами населених пунктів та виділити в натурі (на місцеовості) земельну ділянку (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7,3921 га ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 вказаного розпорядження, було зобов`язано зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 про відмову в проведенні реєстраційних дій від 20 листопада 2023 року № 70296721, було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із тим, що згідно відомостей за результатами пошуку інформації в Державному реєстрі речових прав було встановлено, що на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:1254 зареєстровано право власності за іншою особою.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача 3, в базі Державного земельного кадастру 14.02.2019 року була зареєстрована земельна ділянка (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7,3921 га на підставі «Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (не витребуваних паїв) в оренду СФГ «Іванівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Никоноривської сільської ради Добропільського району Донецької області (кадастрові номери :01:000:1252; :01:000:1253;:01:000:1254)», виготовленого на замовлення СФГ «Іванівське». Згідно із Проектом відведені ділянки відносяться до не витребуваних паїв.

За даними Державного земельного кадастру право оренди на земельну ділянку було зареєстровано 15.10.2014 року за СФГ «Іванівське» терміном на 10 років.

Також, за даними Державного земельного кадастру право власності на вказану земельну ділянку 31.10.2023 року було зареєстровано Шахівською сільською радою за ОСОБА_3 , потім право власності 21.12.2023 року перейшло до ОСОБА_5 , яке зареєстроване Покровським районним нотаріальним округом, потім 23.02.2024 року Покровським районним нотаріальним округом зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_6 .

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність відмови Державного реєстратора речових прав Шахівської сільської ради № 70296721 від 20 листопада 2023 року, ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку із тим, що згідно відомостей за результатами пошуку інформації в Державному реєстрі речових прав було встановлено, що на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:1254 зареєстровано право власності за іншою особою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України (далі ЗК України), а також іншими нормативно-правовими актами, які прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі Закон № 3613-VI) державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 6 Закону № 3613-VI встановлено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (ч.ч. 1, 7 ст. 9 Закону № 3613-VI).

Статтею 16 Закону № 3613-VI визначено, зокрема, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Згідно із ст. 24 Закону № 3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);

замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву);

замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування;

власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв);

особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця.

Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.

У разі якщо відповідно до закону поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюються за погодженням з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами, до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, сформованої в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, також додаються документи, що належним чином підтверджують таку згоду.

Заява з доданими документами надсилається заявником засобами телекомунікаційного зв`язку.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051).

Пунктом 114 зазначеного Порядку передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру;

3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Також, відповідно до п. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

поділу або об`єднання земельних ділянок;

скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Тобто, для скасування державної реєстрації земельної ділянки необхідні правові підстави.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до статті 3 Закону України № 1952-IV, загальними засадами державної/ реєстрації прав, зокрема, є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Частиною 3 статті 10 Закону України № 1952-IV визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Статтею 18 Закону України № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішень про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, про об`єкти та суб`єкти цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно із частиною 4 статті 18 Закону України № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зроблено висновок про те, що неконкурентне надання землі у користування за наявністю двох або більше бажаючих не відповідає принципам забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, забезпечення гарантій прав на землю. Таким чином, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше для інших виявилась про виділення вільної земельної ділянки і звернулась із відповідною заявою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Залишаючи без оцінки поодинокі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Підсумовуючи вищенаведене, ураховуючи законний інтерес позивача стосовно можливості завершити розпочату відповідно до вимог чинного законодавства процедуру відведення земельної ділянки у власність, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області; Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (Шахівська сільська рада); Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 грн. (квитанція № 4577-3968-4085-2048 від 21.06.2024 року).

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн (по 1211,20 грн з кожного із відповідачів).

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області (юридична адреса: 85050, Донецька область, Покровський район, с. Шахове, вул. Чернявського М.Ф., 14, ); Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (Шахівська сільська рада); Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, 16, ), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати розпорядження начальника сільської військової адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області за межами населених пунктів та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (кадастровий номер :01:000:1254)» протиправним.

Визнати рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70296721 від 20.11.2023 року, видане Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , Шахівської сільської ради, Донецької області, протиправним та зобов`язати Державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_2 переглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрації земельної ділянки.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шахівської сільської ради Покровського району Донецької області (кадастровий номер :01:000:1254) площею 7,3921 га.

Стягнути з Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області (юридична адреса: 85050, Донецька область, Покровський район, с. Шахове, вул. Чернявського М.Ф., 14, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (Шахівська сільська рада) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко