Справа № 200/5157/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року Справа№200/5157/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

26 липня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Хмельницькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 26 липня 2024 року, в якому позивач просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області по нарахуванню ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» (далі Порядок № 1266), виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з моменту її призначення 04 квітня 2024 року, виходячи із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266, за розрахунковий період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року, та виплатити їй недоплачену суму різниці в розмірі щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2024 року по день її перерахунку.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

29 липня 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Донецькій області), встановив третій особі строк для надання пояснення та витребував у неї докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 04 квітня 2024 року спеціалізована медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Краматорськ вперше визнала її особою з інвалідністю третьої групи внаслідок професійного захворювання довічно та встановила ступінь втрати нею професійної працездатності 30%.

У зв`язку з цим ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення про призначення їй з 04 квітня 2024 року щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати в розмірі 16 973,89 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача, які полягали у неправильному обчисленні середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач доводила, що її середня заробітна плата для визначення розміру щомісячної страхової виплати має розраховуватися із застосуванням норм п. п. 3, 6, 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, (далі Порядок № 1266).

Вказувала на те, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку; середня заробітна плата має обчислюватися за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою вона працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Позивач зазначила, що в період з 06 вересня 2019 року по 23 вересня 2022 року працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») на посаді нормувальника гірничого на підземних роботах; 23 вересня 2022 року припинила трудові відносини за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання.

13 червня 2023 року, тобто через 9 місяців після звільнення, уповноважена комісія склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), згідно з яким професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України; останнім підприємством, де позивач працювала за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання, було ТОВ «Краснолиманське».

Відповідач вважає, що оскільки на дату проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, тобто станом на 13 червня 2023 року, позивач не працювала, то датою настання страхового випадку є дата її звільнення з роботи 23 вересня 2022 року.

Оскільки від дати настання страхового випадку, якою, за висновком відповідача, є дата звільнення (23 вересня 2022 року), до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року), минуло більше року, при обчисленні середньої заробітної плати відповідач застосував норми п. 14 Порядку № 1266 і, як наслідок, врахував заробітну плату за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року та провів її коригування.

Позивач відзначила, що сутність публічно-правового спору, що виник між нею і відповідачем, зводиться до визначення дати настання страхового випадку.

Позивач покликалася на норму п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105) і наголошувала, що страховим випадком є професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинило застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму.

Тобто у випадку позивача закон чітко і однозначно визначає страховим випадком професійне захворювання, яке встановлено чи виявлено, у період, коли вона як потерпіла особа не перебувала в трудових відносинах з підприємством, на якому вона захворіла.

Позивач доводила, що для неї датою настання страхового випадку є дата складання акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, тобто 13 червня 2023 року.

Натомість, без будь-яких правових підстав відповідач дійшов висновку, що датою настання страхового випадку є дата її звільнення, тобто 23 вересня 2022 року.

Допустивши помилку при визначенні дати настання страхового випадку, відповідач неправомірно застосував норми п. 14 Порядку № 1266 при розрахунку середньомісячної заробітної плати, а саме врахував заробітну плату за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року та провів її коригування.

Позивач наголошувала, що п. 14 Порядку № 1266 застосовується тоді, коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку.

Наполягала на тому, що в її випадку датою настання страхового випадку є не дата звільнення (23 вересня 2022 року), як це вважає відповідач, а дата встановлення професійного захворювання (13 червня 2023 року), як це передбачено Законом № 1105.

Застосування відповідачем п. 14 Порядку № 1266 для розрахунку середньомісячної заробітної плати позивач вважала протиправним, адже з дати настання страхового випадку (13 червня 2023 року) до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло менше року.

На переконання позивача, у спірних правовідносинах належить застосовувати норми п. 11 Порядку № 1266, якими установлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

На цих підставах позивач стверджувала, що її середня заробітна плата для визначення розміру щомісячної страхової виплати має бути обчислена за період з червня 2022 року по травень 2023 року включно, а з огляду на те, що 23 вересня 2022 року вона була звільнена, розрахунковим періодом буде період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року.

Просила задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Зазначив, що 04 квітня 2024 року спеціалізована медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Краматорськ визнала ОСОБА_1 особою з інвалідністю третьої групи внаслідок професійного захворювання та встановила їй ступінь втрати професійної працездатності 30%.

21 червня 2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення № 22001-24-2, яким призначило ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати з 04 квітня 2024 року в розмірі 16 973,89 грн.

У відповідь на звернення позивача від 02 липня 2024 року листом від 17 липня 2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області роз`яснило, що оскільки від дати настання страхового випадку (дати звільнення 23 вересня 2022 року) до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло більше року, при обчисленні середньої заробітної плати застосовані норми п. 14 Порядку № 1266 та враховано заробітну плату за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року і проведено її коригування.

Вимоги позивача щодо проведення перерахунку щомісячної страхової виплати виходячи з середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266 із застосуванням розрахункового періоду з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року, відповідач вважав безпідставними.

Зазначив, що ОСОБА_1 працювала на посаді нормувальника гірничого на підземних роботах в ТОВ «Краснолиманське» з 06 вересня 2019 року по 23 вересня 2022 року.

13 червня 2023 року комісія склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, в якому зазначила, що професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України; останнім підприємством, де позивач працювала за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання, є ТОВ «Краснолиманське».

Враховуючи, що на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) позивач не працювала, за висновком відповідача, датою настання страхового випадку є дата її звільнення з роботи (23 вересня 2022 року).

Також відповідач зауважив, що правомірність його дії при обчисленні середньої заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати та дотримання ним вимог Порядку № 1266 підтверджені Пенсійним фондом України, про що свідчить лист останнього від 26 липня 2024 року.

Просив відмовити в позові.

Третя особа надала пояснення, в яких повідомила, що ОСОБА_1 на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області не перебуває, будь-які матеріали щодо призначення їй щомісячної страхової виплати в ГУ ПФУ в Донецькій області відсутні.

Також третя особа пояснила, що право на страхову виплату у позивача виникло з проходженням медико-соціальної експертної комісії, тобто 09 квітня 2024 року, а оскільки професійне захворювання встановлено актом за формою П-4, складеним 13 червня 2023 року, розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати згідно з п. 11 Порядку № 1266, становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку, тобто з червня 2022 року по червень 2023 року включно.

Просила врахувати ці пояснення.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Ухвалою від 29 липня 2024 року суд витребував у відповідача справу про страхові виплати потерпілої ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; постанову про призначення ОСОБА_1 страхових виплат від 21 червня 2024 року № 22001-24-2 з розрахунком розміру щомісячної страхової виплати і всі документи, що слугували підставою для її прийняття.

Витребувані докази відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив, а тому справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 01 квітня 1997 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 суд встановив:

[…]

Запис 10 06 вересня 2019 року на підставі наказу від 06 вересня 2019 року № 202к ОСОБА_1 була прийнята на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» нормувальником гірничим на підземних роботах.

Запис 11 23 вересня 2022 року на підставі наказу від 23 вересня 2022 року № 270к звільнена за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання за ст. 38 Кодексу законів про працю України.

31 травня 2023 року Лікарсько-експертна комісія Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» склала медичний висновок № 21/432 про наявність хронічного професійного захворювання, в якому навела такі відомості:

Прізвище, ім`я, по батькові хворого ОСОБА_1 .

Місце останньої роботи ТОВ «Краснолиманське» до 23 вересня 2022 року.

Діагноз вперше виявленого хронічного захворювання: ХОЗЛ ІІ стадія, група Е, COLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз; ЛН ІІ ст. (друга).

Встановлення професійного характеру захворювання захворювання професійне, встановлено вперше.

Обґрунтування діагнозу хронічного захворювання підставою для встановлення професійної категорії захворювання виявились: дані клініко-функціональних обстежень; динаміка та перебіг захворювання, розвиток під час роботи; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці від 12 травня 2023 року, згідно з якою хвора підлягала дії виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі величини (концентрація пилу: 11,5 14,2 53,3 мг/м3, при ГДК 10 мг/м3); стаж в шкідливих умовах праці більше 28 років.

Повідомлення про наявність вперше виявленого хронічного професійного захворювання від 31 травня 2023 року № 350.

Висновок видано на підставі протоколу засідання Лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432.

13 червня 2023 року т. в. о. начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Зуб Г. затвердила акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4) (далі Акт (форма П-4)), в якому комісія навела такі відомості:

1. Дата складення 13 червня 2023 року.

[…]

3. Найменування підприємства, установи, організації, код згідно з ЄДРПОУ товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», 32281519.

[…]

7. Комісія у складі:

[…]

провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ХОЗЛ ІІ ст., група Е, GOLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга) захворювання професійне, встановлено вперше.

[…]

9. Дата встановлення остаточного діагнозу 31 травня 2023 року.

10. Найменування закладу охорони здоров`я, який встановив діагноз Клініка професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України».

11. Захворювання виявлено під час медичного огляду, звернення при зверненні до КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради.

12. Відомості про хворого ОСОБА_1 ; стать жіноча; вік (повних років) 51 рік; професія (посада) нормувальник гірничий на підземних роботах (2412.2); стаж роботи 28 років 06 місяців 16 днів; за професією 28 років 06 місяців 16 днів; в умовах впливу шкідливих факторів 04 роки 05 місяців 05 днів.

13. Висновок про наявність шкідливих умов праці відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 травня 2014 року за № 472/25249, умови та характер праці нормувальника гірничого на підземних роботах відділу економіки ТОВ «Краснолиманське» відносяться: за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеню; за важкістю праці до 3 класу 1 ступеню; за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеню; за рівнем виробничого пилу до 3 класу 1 ступеню; за параметрами мікроклімату до 2 класу (допустимий).

14. Діагноз ХОЗЛ ІІ ст., група Е, GOLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга) (J 44.8)/

Супутній діагноз ІХС: дифузний кардіосклероз; кальциноз аортального клапану; недостатність аортального клапану І ст., СН 1 (один); гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст., ризик 2 (помірний) (125.1.7).

15. Чи було раніше у особи виявлено хронічне професійне захворювання (отруєння) (якщо «так», вказати діагноз, рік його виявлення, а також усі супутні захворювання загального профілю) раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було.

16. На момент розслідування хвора ОСОБА_1 23 вересня 2022 року звільнена з підприємства за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України; перебуває на амбулаторному лікуванні.

17. Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України, а саме Шахта «Краснолиманська» виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» (державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська») дільничний гірничий нормувальник (виробнича практика) з 10 червня 1992 року по 17 липня 1992 року, з 17 січня 1994 року по 31 березня 1994 року; дільничний гірничий нормувальник з 01 липня 1994 року по 16 квітня 2018 року; ТОВ «Краснолиманське» нормувальник гірничий на підземних роботах з 17 квітня 2018 року по 05 вересня 2019 року, з 06 вересня 2019 року по 23 вересня 2022 року.

У зв`язку з недосконалістю технологічного процесу на підприємствах вугільної промисловості (зокрема виділення значних концентрацій пилу переважно фіброгенної дії під час роботи технологічного обладнання), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів), виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилоподавлення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу) на інших підприємствах, ОСОБА_1 працювала в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища, концентрації та рівні яких перевищують допустимі параметри.

За час роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Краснолиманське» не зафіксовано випадків порушення технологічних регламентів виробничого процесу, порушень техніки безпеки, гігієни праці з боку адміністрації підприємства, відсутності або несправності засобів колективного захисту, що могло б сприяти виникненню або розвиненню профзахворювання. Даний випадок професійного захворювання взято до обліку ТОВ «Краснолиманське» на підставі п. 101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, як останнім підприємством вугільної промисловості, де ОСОБА_1 працювала за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку даного хронічного професійного захворювання.

18. Причина виникнення хронічного професійного захворювання пил переважно фіброгенної дії: з вмістом вільного діоксиду кремнію до 5% (4,3%); фактична концентрація в повітрі робочої зони на робочому місці нормувальника гірничого на підземних роботах складала 53,3 мг/м3, при гранично допустимій концентрації 10 мг/м3.

[…]

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 863773 від 09 квітня 2024 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання.

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА № 150051, ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання та визначений ступінь втрати професійної працездатності 30%.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

21 червня 2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло постанову № 22001-24-2 про призначення ОСОБА_1 страхових виплат.

Цією постановою згідно з Законом № 1105 ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначило ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати з 04 квітня 2024 року довічно в розмірі 16 973,89 грн та одноразову допомогу потерпілому у розмірі 16 800,00 грн.

Позивач не погодилась з розміром щомісячної страхової виплати.

02 липня 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявами № ВЕБ-2001-Ф-С-24-111096 та № ВЕБ-22001-Ф-С-24-111151 (вх. № 11794/1-2200-24 та вх. № 11795/1-2200-24) щодо правильності призначення страхових виплат та алгоритму їх розрахунку.

У відповідь на ці заяви листом від 17 липня 2024 року № 13327-11794/І-03/8-2200/24 ГУ ПФУ в Хмельницькій області надало такі роз`яснення.

04 квітня 2024 року спеціалізована медико-соціальна експертна комісія № 1 м. Краматорськ (виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА № 150051) з врахуванням медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432, виданого державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» визнала ОСОБА_1 особою з інвалідністю третьої групи від професійного захворювання довічно та встановила 30% втрати працездатності.

На цій підставі ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати з 04 квітня 2024 року в розмірі 16 973,89 грн та одноразової допомоги потерпілому у розмірі 16 800,00 грн.

При розрахунку середньомісячного заробітку для призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати ГУ ПФУ в Хмельницькій області виходило з такого.

Згідно з п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності (п. 13 Порядку № 1266).

Відповідно до п. 14 Порядку № 1266 у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування […].

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку, зокрема, з поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області вказувало на те, що згідно з записами в трудовій книжці з 06 вересня 2019 року по 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Краснолиманське» на посаді нормувальника гірничого на підземних роботах.

13 червня 2023 року комісією складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), в якому зазначено, що професійне захворювання виникло у ОСОБА_1 у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України; останнім підприємством, де вона працювали за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку у неї хронічного професійного захворювання, є ТОВ «Краснолиманське».

Враховуючи, що на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) ОСОБА_1 не працювала, датою настання страхового випадку є дата звільнення з роботи (23 вересня 2022 року).

Оскільки від дати настання страхового випадку (дати звільнення 23 вересня 2022 року) та дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло більше року, при обчисленні ОСОБА_1 середньої заробітної плати застосовані норми п. 14 Порядку № 1266, а саме врахована заробітна плата за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року та проведено її коригування.

Розрахунок середньомісячного заробітку проведено наступним чином:

1) Обчислені коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді:

період з 01 вересня 2021 року по 30 вересня 2021 року; З(в) нарахована заробітна плата 35 380,31 грн; З(с) середня заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, 14 239,30 грн; коефіцієнт заробітної плати К = З(в) : З(с) 2,48469;

період з 01 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2021 року; З(в) 36 231,73 грн; З(с) 14 044,81 грн; К 2,57972;

період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року; З(в) 37 706,14 грн; З(с) 14 282,18 грн; К 2,64008;

період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року; З(в) 50 851,18 грн; З(с) 17 453,23 грн; К 2,91357;

період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року; З(в) 41 127,79 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 2,81316;

період з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року; З(в) 52 097,94 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 3,56353;

період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; З(в) 57 698,23 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 3,94659;

період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; З(в) 21 040,76 грн; З(с) 5 946,48 грн (13 722,62 грн : 30 днів х 13 днів); К 3,53835; примітка не враховано період з 01 квітня 2022 року по 16 червня 2022 року, оскільки позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (накази від 22 березня 2022 року № 146/б та від 17 червня 2022 року № 425/б);

період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; З(в) 54 432,74 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 3,72336;

період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; З(в) 61 932,99 грн; З(с) 14 619,76 грн; К 4,23639.

2) Визначена загальна сума коефіцієнтів заробітної плати, яка за 10 календарних місяців становить 32,43944.

3) Розрахована середня заробітна, розмір якої становить 56 579,64 грн (17441,62 (середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України за 2023 рік) х 32,43944 (сума коефіцієнтів заробітної плати) : 10 (кількість календарних місяців)).

Розрахунок щомісячної страхової виплати проведений наступним чином:

56 579,64 грн (середня заробітна плата) х 30% (відсоток втрати працездатності) = 16 973,89 грн (розмір щомісячної страхової виплати).

Розрахунок одноразової допомоги потерпілому проведений наступним чином:

56 000,00 грн (8000,00 грн (мінімальна заробітна плата з 01 квітня 2024 року) х 7) х 30 (відсоток втрати працездатності) = 16 800,00 грн (розмір одноразової допомоги).

Заявниці роз`яснено, що у разі незгоди з відповіддю ГУ ПФУ в Хмельницькій області, вона може оскаржити її до Пенсійного фонду України або до суду.

Крім того, 01 липня 2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області звернулося до Пенсійного фонду України з листом № 2200-0312-5/65293, в якому просило спростувати або підтвердити його висновок про те, що враховуючи, що на дату настання страхового випадку (13 червня 2023 року) ОСОБА_1 не працювала (дата звільнення 23 вересня 2022 року), при обчисленні середньої заробітної плати належить застосовувати норми п. 14 Порядку № 1266 і враховувати заробітну плату за 12 календарних місяців перед звільнення з роботи (з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року) з урахуванням коригування.

Пенсійний фонду України надав відповідь листом від 26 липня 2024 року № 2800-030402-9/45636, в якому покликався на норми п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 8 ст. 36 Закону № 1105, п. п. 13, 14 Порядку № 1266 і зазначив, що згідно з наведеними в листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області обставинами на день встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_1 (04 квітня 2024 року) минуло більше року з її звільнення з підприємства, де були умови для виникнення хронічного професійного захворювання (звільнення 23 вересня 2022 року), тому середня заробітна плата потерпілої обчислюється відповідно до п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання.

За висновком Пенсійного фонду України, ГУ ПФУ в Хмельницькій області обчислило середню заробітну плату для призначення страхових виплат ОСОБА_1 з дотриманням вимог Порядку № 1266.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

На час прийняття ГУ ПФУ в Хмельницькій області постанови від 21 червня 2024 року № 22001-24-2 про призначення ОСОБА_1 страхових виплат Закон № 1105 діяв в редакції від 01 січня 2024 року.

За визначенням, наведеним в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105, загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі соціальне страхування) система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі страхування від нещасного випадку).

Об`єктом соціального страхування є страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їхніх сімей, інших осіб) виникає право на страхові виплати та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105).

За визначенням, наведеним в п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105, професійне захворювання захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасного випадку є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1105 законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Принципи соціального страхування визначені ст. 3 Закону № 1105.

Згідно з п. п. 1, 3 ст. 3 Закону № 1105 соціальне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб визначає ст. 9 Закону № 1105.

Відповідно до п. п. 2, 8, 9 ч. 1 ст. 9 Закону № 1105 застрахована особа, серед іншого, має право на отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; оскарження дій страховика, роботодавця щодо надання страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.

За правилами ч. 1 ст. 10 Закону № 1105 спори, що виникають із правовідносин, передбачених цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності дій ГУ ПФУ в Хмельницькій області при визначені ОСОБА_1 розміру щомісячної страхової виплати внаслідок часткової втрати працездатності, спричиненої професійним захворюванням.

Правовідносини щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, регламентовані розділом V Закону № 1105.

Особи, які підлягають страхуванню від нещасного випадку, визначені ст. 29 Закону № 1105.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи-підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 29 Закону № 1105 усі особи, зазначені у ч. 1 цієї статті, вважаються застрахованими з дня набрання чинності цим Законом, незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Страхові виплати визначає ст. 30 Закону № 1105.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

За правилами ч. 2 ст. 30 Закону № 1105 факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Законом України «Про охорону праці».

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону № 1105 підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону № 1105 перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

П. 1 ч. 7 ст. 30 Закону № 1105 визначено, що страхові виплати складаються, з-поміж іншого, з щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі щомісячна страхова виплата).

Визначення ступеня втрати працездатності потерпілим регламентовано нормами ст. 32 Закону № 1105.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1105 медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я.

За правилами ч. 2 ст. 32 Закону № 1105 ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Щомісячні страхові виплати та інші витрати на відшкодування шкоди регламентовані нормами ст. 36 Закону № 1105.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

[…]

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Ч. 8 ст. 36 Закону № 1105 установлено, що середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 9 ст. 36 Закону № 1105 під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Документи для розгляду справ про страхові виплати визначає ст. 37 Закону № 1105.

Згідно з абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 37 Закону № 1105 для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону № 1105 потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Розгляд справи про страхові виплати регламентований нормами ст. 38 Закону № 1105.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону № 1105 рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, (далі Порядок № 1266).

На час виникнення спірних правовідносин Порядок № 1266 діяв в редакції від 07 червня 2023 року.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку № 1266 цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат […], у разі настання страхового випадку, […].

Згідно з п. 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування період перебування у трудових відносинах, […]) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі поважні причини). […].

Згідно з п. 4 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Абз. 1 п. 6 Порядку № 1266 визначено, що у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30,44).

Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності) визначені нормами п. п. 11-24 Порядку № 1266.

Відповідно до п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з п. 12 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Згідно з п. 14 Порядку № 1266 в разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за формулою:

З = З(н) х С : М,

де

З середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;

З(н) середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;

С сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);

К коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:

К = З(в) : З(с),

де

З(в) заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

З(с) середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

М кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з:

поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців;

причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.

Аналіз наведених вище норм Порядку № 1266 зумовлює такі висновки:

- за загальним правилом розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку (п. 11 Порядку № 1266); середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності (п. 13 Порядку № 1266);

- в разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України (п. 14 Порядку № 1266).

Позивач доводить, що має право на обчислення щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати за посадою нормувальник гірничий на підземних роботах ТОВ «Краснолиманське», за якою вона працювала до моменту ушкодження здоров`я за період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року.

При цьому позивач покликається на норми п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266 і стверджує, що страховим випадком є професійне захворювання, а датою настання страхового випаду є дата встановлення професійного захворювання, якою вона вважає 13 червня 2023 року.

На переконання позивача, застосування відповідачем п. 14 Порядку № 1266 для розрахунку середньомісячної заробітної плати є безпідставним, адже «з дати настання страхового випадку (13 червня 2023 року) до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло менше року».

Відповідач заперечує проти доводів позивача, стверджуючи, що оскільки на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) вона не працювала, датою настання страхового випадку є дата її звільнення з роботи (23 вересня 2022 року).

Відповідач виходить з того, що від дати настання страхового випадку (дати звільнення 23 вересня 2022 року) до дати встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності (04 квітня 2024 року) минуло більше року, і приходить до висновку, що обчислювати щомісячну страхову виплату належить із середньої заробітної плати, визначеної за правилами, наведеними в п. 14 Порядку № 1266, а саме із заробітної плати за 12 календарних місяців перед звільненням з роботи з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування.

Оцінюючи ці доводи і заперечення сторін, суд виходить з такого.

Зважаючи на розбіжності в розумінні сторонами поняття «страховий випадок», передусім суд вважає за необхідне надати відповідь на питання, що саме є страховим випадком у спірних правовідносинах.

Спираючись на визначення, закріплене в п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105, суд приходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин страховим випадком є професійне захворювання.

При цьому, як слушно зауважує позивач, в п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 прямо вказано, що страховим випадком є професійне захворювання, у тому числі таке, що встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів.

Верховний Суд в постанові від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20 навів висновок щодо моменту виникнення права на отримання щомісячних страхових виплат, а саме:

«[…]

30. Тобто, щомісячні страхові виплати у зв`язку із втратою професійної працездатності та одноразова страхова виплата у зв`язку із втратою професійної працездатності є двома самостійними видами соціальних виплат, які особа отримує у разі втрати професійної працездатності.

31. Дата виникнення права на отримання зазначених виплат визначена ст. 47 Закону № 1105, відповідно до ч. ч. 1 та 2 якої:

1. Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

2. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

32. Аналіз зазначених правових норм, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить, що право на отримання потерпілим щомісячних страхових виплат настає з дати встановлення професійного захворювання, а право на отримання одноразової допомоги з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

33. У цій справі суди встановили, що датою встановлення професійного захворювання позивача є 08.02.2017 (відповідно до Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювань від 08.02.2017 № 5/98 та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.02.2019).

34. Таким чином, саме з 08.02.2017 позивач має право на отримання щомісячних страхових виплат.

35. Оскільки розмір щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я, то нарахування таких виплат Фондом можливе лише після встановлення МСЕК відповідного відсотку втрати працездатності особі, але виплата коштів здійснюється саме з дати встановлення професійного захворювання.

[…]».

На час виникнення спірних правовідносин строки здійснення страхових виплат були визначені ст. 41 Закону № 1105, яка в ч. ч. 1 і 2 містить правові норми, аналогічні тим, що містились в ч. ч. 1 і 2 ст. 47 Закону № 1105 в його попередній редакції.

Суд встановив, що датою встановлення професійного захворювання ОСОБА_1 ХОЗЛ ІІ стадія, група Е, COLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз; ЛН ІІ ст. (друга) є 31 травня 2023 року (відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432 про наявність хронічного професійного захворювання та п. п. 9. 14 Акта (форма П-4) від 13 червня 2023 року).

13 червня 2023 року складений і затверджений Акт (форма П-4).

Згідно з п. п. 6, 14 Акта (форма П-4) датою встановлення остаточного діагнозу ХОЗЛ ІІ ст., група Е, GOLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (друга) (J 44.8) є 31 травня 2023 року.

Зміст п. п. 3, 12 Акта (форма П-4) свідчить, що розслідування проводилось в ТОВ «Краснолиманське», за професією нормувальник гірничий на підземних роботах (2412.2); ОСОБА_1 має стаж роботи 28 років 06 місяців 16 днів; за професією 28 років 06 місяців 16 днів; в умовах впливу шкідливих факторів 04 роки 05 місяців 05 днів.

Згідно з п. 16 Акта (форма П-4) на момент розслідування хвора ОСОБА_1 була звільнена з підприємства за власним бажанням 23 вересня 2022 року; перебуває на амбулаторному лікуванні.

В п. 17 Акта (форма П-4) вказано, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України.

Відповідно до п. 18 Акта (форма П-4) причина виникання хронічного професійного захворювання пил переважно фіброгенної дії: з вмістом вільного діоксиду кремнію до 5% (4,3%); фактична концентрація в повітрі робочої зони на робочому місці нормувальника гірничого на підземних роботах складала 53,3 мг/м3, при гранично допустимій концентрації 10 мг/м3.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 863773 від 09 квітня 2024 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання.

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА № 150051, ОСОБА_1 з 04 квітня 2024 року безстроково встановлена інвалідність третьої групи внаслідок професійного захворювання та визначений ступінь втрати професійної працездатності 30%.

Таким чином, датою встановлення позивачці професійного захворювання та, як наслідок, датою настання страхового випадку є 31 травня 2023 року.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 1105 страхові виплати провадяться потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Тобто право на отримання щомісячної страхової виплати Закон № 1105 пов`язує, не з датою складання та/або затвердження акта розслідування притичини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (форма П-4) і не з датою встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати працездатності, а з датою встановлення професійного захворювання, (на чому акцентував увагу Верховний Суд увагу в п. 35 постанови від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20).

Ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

При цьому аналіз п. 13 Порядку № 1266 зумовлює висновок, що середня заробітна плата для встановлення суми щомісячної страхової виплати обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою:

1) застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я;

2) за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Тобто, для обчислення середньої заробітної плати за певною професією (посадою, розрядом, роботою) необхідна наявність в сукупності обох наведених вище умов.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 520/1020/2020.

Суд бере до уваги, що на момент встановлення ОСОБА_1 остаточного діагнозу (професійного захворювання), тобто станом на 31 травня 2023 року, яке є датою виникнення страхового випадку, вона не працювала.

Однак законодавством (ч. 1 ст. 36 Закону № 1105, п. 13 Порядку № 1266) чітко визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я, за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату працездатності.

Застосування правил, наведених у ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 та п. 13 Порядку № 1266, не залежить від того, де і за якою професією працював потерпілий на момент проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та/або встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати працездатності, і чи працював він взагалі.

Відтак, ті обставини, що 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 припинила трудові відносини з ТОВ «Краснолиманське» і на день складання (затвердження) Акта (форма П-4), тобто станом на 13 вересня 2023 року, а також на день встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності внаслідок професійного захворювання та визначення ступеня втрати професійної працездатності, тобто станом на 04 квітня 2024 року, вона не працювала, жодним чином не випливають на висновки суду про те, що в контексті спірних правовідносин:

- страховим випадком є хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 ХОЗЛ ІІ стадія, група Е, COLD 3, фаза загострення; прикореневий пневмофіброз; ЛН ІІ ст. (друга);

- датою настання страхового випадку є дата встановлення хронічного професійного захворювання позивача, а саме 31 травня 2023 року;

- професією, за якою ОСОБА_1 працювала до ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, є нормувальник гірничий на підземних роботах ТОВ «Краснолиманське»;

- датою, з якої ОСОБА_1 набула право на щомісячну страхову виплату, є дата встановлення професійного захворювання, тобто 31 травня 2023 року.

Як було вказано вище, силу положень абз. 1 п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), що визначено абз. 2 п. 11 Порядку № 1266.

З огляду на дату встановлення професійного захворювання, яка є датою настання страхового випадку, (31 травня 2023 року), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, тобто починаючи з квітня 2023 року (абз. 1 п. 11 Порядку № 1266).

Таким періодом є період з травня 2022 року по квітень 2023 року включно.

В абз. 1 п. 11 Порядку № 1266 йдеться, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок.

Місцем роботи, де стався страховий випадок, за результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, визначено ТОВ «Краснолиманське», з яким позивач припинила трудові відносини 23 вересня 2022 року.

Разом з цим абз. 2 п. 11 Порядку № 1266 передбачено, якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

З огляду на те, що в розрахунковому періоді, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, за місцем роботи, де стався страховий випадок, тобто в ТОВ «Краснолиманське», ОСОБА_1 фактично відпрацювала менше 12 календарних місяців внаслідок її звільнення 23 вересня 2022 року, в силу положень абз. 2 п. 11 Порядку № 1266 середня заробітна плата має обчислюватися за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), тобто за травень 2022 року серпень 2022 року включно.

Підстави для застосування до спірних правовідносин норм п. 12 Порядку № 1266 відсутні, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки, коли у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, чого в ситуації ОСОБА_1 не було.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що погоджується з твердженням позивача про те, що її середньомісячна заробітна плата для визначення розміру щомісячної страхової виплати має визначатися за правилами, наведеними в п. 11 Порядку № 1266.

Разом з цим суд вважає помилковим висновок позивача про те, що «розрахунковим періодом має бути період з червня 2022 року по червень 2023 року включно, а враховуючи, що 23 вересня 2022 року вона була звільнена, розрахунковим періодом буде період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року».

По-перше, позивач помилково ототожнює дату встановлення професійного захворювання (страхового випадку), якою є 31 травня 2023 року, з датою складання (затвердження) Акта (форма П-4), якою є 13 червня 2023 року.

По-друге, згідно з абз. 1 п. 11 Порядку № 1266 відлік місяців, що включаються до розрахункового періоду, починається не з місяця настання страхового випадку, а з місяця, що йому передує.

По-третє, за правилами абз. 2 п. 11 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Щодо наявності/відсутності підстав для обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати із застосуванням норм п. 14 Порядку № 1266 суд зазначає таке.

П. 14 Порядку № 1266 визначено, в разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за відповідною формулою.

Отже, норми п. 14 Порядку № 1266 підлягають застосуванню в тому випадку, коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку.

В ситуації ОСОБА_1 датою встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності є 04 квітня 2024 року, а датою настання страхового випадку, (датою встановлення професійного захворювання), є 31 травня 2023 року.

З огляду на те, що на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_1 минуло м е н ш е року з дня настання страхового випадку, підстави для обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати із застосуванням норм п. 14 Порядку № 1266 відсутні.

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Хмельницькій області зазначає: «Враховуючи, що на дату проведення розслідування (13 червня 2023 року) позивач не працювала, датою настання страхового випадку є дата її звільнення з роботи (23 вересня 2022 року)».

Однак висновок відповідача про те, що датою настання страхового випадку є дата звільнення 23 вересня 2022 року, не має правового підґрунтя.

Ні Закон № 1105, ні прийняті на його виконання підзаконні нормативно-правові акти, в тому числі п. 14 Порядку № 1266, не містять правових норм, які б дозволяли ототожнювати дату настання страхового випадку з датою звільнення. Також в них відсутні правові норми, які установлюють, що за певних умов та/або для певних цілей (наприклад, для цілей обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати), датою настання страхового випадку вважається дата звільнення.

Ні в листі від 17 липня 2024 року № 13327-11794/І-03/8-2200/24, ні у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Хмельницькій області не вказало, якою саме нормою і якого закону чи підзаконного нормативно-правого акту воно керувалося, визначивши датою настання страхового випадку дату звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Краснолиманське».

Пенсійний фонду України, погодившись з висновком відповідача про наявність підстав для застосування норм п. 14 Порядку № 1266 при обчисленні середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , також не вказав, які саме правові норми передбачають можливість вважати (ототожнювати) дату звільнення потерпілого з датою настання страхового випадку.

В листі від 26 липня 2024 року № 2800-030402-9/45636 Пенсійний фонду України покликається на норми п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 8 ст. 36 Закону № 1105, п. п. 13, 14 Порядку № 1266, однак аналіз цих норм окремо або в сукупності не зумовлює висновку про те, що датою настання страхового випадку, про яку йдеться в п. 14 Порядку № 1266, може вважатися дата звільнення потерпілого.

В цілому аналіз норм п. 14 Порядку № 1266, (включаючи формулу, яка застосовується для коригування середньої заробітної плати), дозволяє дійти висновку, що призначення норм п. 14 Порядку № 1266 полягає не у зміні загального підходу до обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати, який наведений в п. 11 цього Порядку, а у тому, щоб нівелювати «знецінення» середньої заробітної плати, з якої обчислюється щомісячна страхова виплата (зокрема, внаслідок інфляційних процесів), в ситуації, коли між страховим випадком і настанням права на виплату пройшло більше року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області по нарахуванню їй щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування.

Відповідач визнає, що обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 здійснив із застосуванням норм п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням її коригування.

При цьому всупереч приписами абз. абз. 1-2 ч. 1 ст. 77 КАС відповідач не довів правомірність своїх дій, а також не надав всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставити на правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Хмельницькій області, які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 Порядку № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року, з урахуванням її коригування.

Позивач просить захистити її порушене право шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести перерахунок призначеної їй щомісячної страхової виплати з моменту її призначення 04 квітня 2024 року, виходячи із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266, за розрахунковий період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року, та виплатити їй недоплачену суму різниці в розмірі щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2024 року по день її перерахунку.

З метою забезпечення повного та ефективного захисту порушеного права позивача на отримання щомісячної страхової виплати в розмірі, визначеному з дотриманням вимог законодавства, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд вважає за необхідне застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку № 1266, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Позовні вимоги в частині покладання на відповідача обов`язку провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячної страхової виплати, виходячи із середньої заробітної плати за розрахунковий період з 01 червня 2022 року по 23 вересня 2022 року задоволенню не підлягають, оскільки в контексті спірних правовідносин відповідно до абз. абз. 1-2 п. 11 Порядку № 1266 таким розрахунковим періодом є період з 01 травня 2022 року по 31 серпня 2022 року включно.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині покладання на ГУ ПФУ в Хмельницькій області обов`язку виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму різниці в розмірі щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2024 року по день її перерахунку.

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, суд виходить з такого.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області було визначено для розгляду питання про призначення ОСОБА_1 страхових виплат за принципом екстериторіальності.

Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року № 4-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11 березня 2024 року за № 353/41698 (далі Порядок № 4-1).

Порядок звернення за призначенням, перерахуванням, продовженням та здійсненням страхових виплат регламентований нормами розділу ІІ Порядку № 4-1.

Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу ІІ Порядку № 4-1 заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим […], особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Згідно з абз. 1 п. 4 розділу ІІ Порядку № 4-1 заява разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), може подаватись заявником в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал Пенсійного фонду) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) (у разі наявності технічної можливості). […].

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Порядку № 4-1 заяви реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає страхову виплату.

Згідно з абз. 3 п. 9 розділу ІІ Порядку № 4-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів, за умови їх наявності у повному обсязі, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає страхову виплату, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення) та електронну справу про страхові виплати.

Порядок формування електронної справи про страхові виплати визначений нормами розділу ІІІ Порядку № 4-1.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Порядку № 4-1 рішення про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат приймається протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження заяви з усіма необхідними документами з урахуванням отриманої органом, що призначає страхову виплату, інформації із відповідних державних електронних інформаційних реєстрів та баз даних.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку № 4-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає страхову виплату (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає страхову виплату, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній справі про страхові виплати.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах.

За правилами п. 7 розділу ІІІ Порядку № 4-1 після призначення страхової виплати чи продовження виплати раніше призначеної страхової виплати електронна справа про страхові виплати засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає страхову виплату, за адресою фактичного проживання незалежно від задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи для здійснення її виплати.

Отже, Порядок № 4-1 розмежовує повноваження «органу, що призначає страхову виплату», структурний підрозділ якого за принципом екстериторіальності визначається для розгляду заяви про призначення страхової виплати, і «органу, що призначає страхову виплату», за адресою фактичного проживання незалежно від задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, який здійснює страхову виплату.

Як свідчать пояснення третьої особи, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в органі, що призначає страхову виплату, за її зареєстрованим місцем проживання, тобто в ГУ ПФУ в Донецькій області.

Разом з цим суду не надані докази, які б свідчили про те, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області є не лише, органом що призначає страхову виплату, який був визначений за принципом екстериторіальності для розгляду питання про призначення ОСОБА_1 страхових виплат, але й органом, що призначає страхову виплату, за адресою фактичного проживання позивача, який здійснює таку виплату.

Відомостей про те, що в медичному висновку Лікарсько-експертної комісії від 31 травня 2023 року № 21/432 вказана адреса фактичного проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , і що за цією ж адресою ГУ ПФУ в Хмельницькій області надавало відповідь на звернення позивачки, недостатньо для однозначного висновку, що на час розгляду цієї справи органом, що призначає страхову виплату, за адресою фактичного проживання позивача, який здійснює страхову виплату, є саме відповідач.

Крім того, перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 на виконання рішення суду відповідач ще не проводив.

До проведення такого перерахунку можливо лише припускати, що після його проведення:

- розмір щомісячної страхової виплати збільшиться;

- виникне різницями між сумою щомісячної страхової виплати, яка фактично виплачена позивачці з 04 квітня 2024 року, та сумою щомісячної страхової виплати, яка підлягала нарахуванню починаючи з 04 квітня 2024 року (за умови обчислення середньої заробітної плати для встановлення розміру щомісячної страхової виплати з дотриманням Порядку № 1266);

- така різниця не буде виплачена органом, що призначає страхову виплату, за адресою фактичного проживання позивача, до повноважень якого належить виплата страхової виплати.

Тобто позовні вимоги в частині виплатити ОСОБА_1 недоплаченої суми різниці в розмірі щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2024 року по день її перерахунку є такими, що заявлені передчасно.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 969,00 грн (квитанція від 26 липня 2024 року).

Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн, що відповідає розміру судового збору за подання фізичною особою в електронній формі позову, який містить одну немайнову вимогу.

Надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 0,04 грн підлягає поверненню особі, яка його сплатила її клопотанням, поданим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350, місцезнаходження: 29604, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд. 10), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, за розрахунковий період з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року, з урахуванням її коригування.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до п. п. 3, 6, 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 08 листопада 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко