Справа № 380/9365/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9365/24 пров. № А/857/24349/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 380/9365/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха до Львівської митниці про скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЛунь З.І.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» (місце знаходження: 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул. Глинська, буд.14, ) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, ), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів №UA209000/2024/900007/2 від 03.01.2024 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 03.01.2024 №UA209170/2024/000022.

Рішенням суду від 30.08.2024 адміністративний задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів №UA209000/2024/900007/2 від 03.01.2024. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці від 03.01.2024 №UA209170/2024/000022. Стягнено з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» (місце знаходження: 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул. Глинська, буд.14, ) судовий збір в сумі 8296 (вісім тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 69коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару було встановлено що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. За результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару митницею 03.01.2024 прийняте рішення №UA209000/2024/900007/2 про коригування митної вартості, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Зокрема зазначає, що за результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

-у інвойсі № MD2023/12-157 від 28.12.2023 зазначено що оплата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті. Декларантом надано платіжний документ від 12.10.23 №74, який не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваних товарів оскільки: не відповідає вимогам Закону №1591-ІХ та Постанови №216; не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг отримувача та банка-кореспондента;

-відповідно до п.п 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Декларантом до митного оформлення замовлення не подавались;

-у гр. 16 і 23 CMR б/н від 28.12.2023 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме ТзОВ Ліхт, натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг №3358 від 20.12.2023 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП Авант-Т. Документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ Ліхт відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 28.12.23, а рахунок на перевезення 20.12.23. Отже, відомості щодо складових митної вартості (транспортування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар №1 МД № UA500080/2023/8064 від 15.09.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха зареєстроване 23.02.2021, як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Інші види діяльності: Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу, Виробництво килимів і килимових виробів, Виробництво інших текстильних виробів технічного та промислового призначення, Виробництво одягу зі шкіри, Виробництво робочого одягу, Виробництво іншого верхнього одягу, Виробництво спіднього одягу, Виробництво іншого одягу й аксесуарів, Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу, Виробництво дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів, Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у., Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Оптова торгівля хімічними продуктами, Неспеціалізована оптова торгівля, Вантажний автомобільний транспорт, Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, Надання в оренду вантажних автомобілів, Оптова торгівля фармацевтичними товарами, Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

30.12.2022 між Компанією STORM-GROUP Sp.z.o.o. (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільно Українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха (Покупець) укладено контракт поставки №MD 2022/12/30, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а і Покупець купити Товар відповідно до інвойсів.

Згідно з п.5.3 контракту поставки №MD 2022/12/30 від 30.12.2022 Покупець здійснює оплату вартості Товару відповідно до умов вказаних у інвойсі на кожну поставку.

28.12.2023 Продавець відвантажив на адресу Покупця товари-щітки склоочисника в асортименті в кількості 74100шт. та інші товари на загальну суму 46517,75дол. США, відповідно до комерційного інвойсу №MD2023/12-157 від 28.12.2023 до Контракту №MD 2022/12/30 від 30.12.2022.

03.01.2024 декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, подав до Львівської митниці електронну мигну декларацію МД 24UA03U2, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією МД 24UA03U2 як підставу для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації:

-контракт поставки N MD 2022/12/30 від 30.12.2022;

-комерційний інвойс N MD2023/12-157 від 28.12.2023;

-CMR від 28.12.2023;

-копія сертифікату походження №PL/MF/AS0212922 від 28.12.2023;

-рахунок -фактура №3358 від 20.12.2023;

-довідку транспортних витрат №3358 від 28.12.2023;

-заявку на транспортно-експедиційні послуги №3358 від 20.12.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту такого змісту: Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МК України, а саме:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який замінює його, та додатки до нього у разі їх наявності;

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларант позивача просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: прайс-лист від 28.09.2023; каталоги; договір №090123/1 про надання експедиційно-транспортних послуг від 09.01.2023; копії експортних декларацій 23PL402010E1923510, 23PL402010E1923489; копії проформ-інвойсів №PRMD2023/09-172 від 06.10.2023, №PRMD2023/09-173 від 06.10.2023; копію платіжної інструкції №74 від 12.10.2023.

За результатами розгляду МД 24UA03U2 (електронна митна декларація) та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.01.2024 №UA209000/2024/900007/2.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.01.2024 №UA209000/2024/900007/2, в графі 33 зазначено: В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

-у інвойсі № MD2023/12-157 від 28.12.2023 зазначено що оплата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті. Декларантом надано платіжний документ від 12.10.23 №74, який не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваних товарів оскільки: не відповідає вимогам Закону №1591-ІХ та Постанови №216; не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг отримувача та банка-кореспондента;

-відповідно до п.п 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення замовлення не подавались;

-у гр. 16 і 23 CMR б/н від 28.12.2023 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме ТзОВ Ліхт, натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг №3358 від 20.12.2023 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП Авант-Т. Документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ Ліхт відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 28.12.23, а рахунок на перевезення 20.12.23. Отже, відомості щодо складових митної вартості (транспортування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме:

-зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

-якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

-за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

-транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не заключені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);

виписку з бухгалтерської документації;

-каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

-копію митної декларації країни відправлення;

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом на вимогу надіслано: банківський платіжний документи, проформи-інвойси, які датовані раніше ніж платіжний документ, але в них передбачено передоплату. Таким чином вище згадані документи містять розбіжності. Каталог, прайс-лист, договір на перевезення, експортну декларацію. Інших документів не було надіслано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ) Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар №1 МД №UA500080/2023/8064 від 15.09.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось..

Коригування митної вартості стало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.01.2024 №UA 209170/2024/000022.

У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45, 46, 43, 44 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 03.01.2024 №UA209000/2024/900007/2.

У зв`язку з наведеним, не погоджуючись із проведеними Львівською митницею коригуваннями митної вартості товару, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 3 статті 53 МК України передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5 ст.53 МК України).

Згідно із ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( ч.3 ст.54 МК України).

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною зовнішньоекономічного договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: контракт поставки N MD 2022/12/30 від 30.12.2022; комерційний інвойс N MD2023/12-157 від 28.12.2023; CMR від 28.12.2023; копія сертифікату походження №PL/MF/AS0212922 від 28.12.2023; рахунок -фактуру №3358 від 20.12.2023; довідку транспортних витрат №3358 від 28.12.2023; заявку на транспортно-експедиційні послуги №3358 від 20.12.2023.

Окрім вказаного, ТОВ Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха на електронне повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої вартості товару надіслало митниці повідомлення про надання додаткових документів щодо митної декларації ІМ 40 МД 24UA03U2, додатково надало: прайс-лист від 28.09.2023; каталоги; договір №090123/1 про надання експедиційно-транспортних послуг від 09.01.2023; копії експортних декларацій 23PL402010E1923510, 23PL402010E1923489; копії проформ-інвойсів №PRMD2023/09-172 від 06.10.2023, №PRMD2023/09-173 від 06.10.2023; копію платіжної інструкції №74 від 12.10.2023.

За результатами розгляду вказаних документів відповідач вважав, що надані документи містять розбіжності, які слугували підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості товару, а зокрема:

-у інвойсі № MD2023/12-157 від 28.12.2023 зазначено що оплата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті. Декларантом надано платіжний документ від 12.10.23 №74, який не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваних товарів оскільки: не відповідає вимогам Закону №1591-ІХ та Постанови №216; не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг отримувача та банка-кореспондента;

-відповідно до п.п 3.4 Контракту № MD 2022/12/30 від 30.12.2022, Продавець зобов`язується надати товар покупцеві не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. Декларантом до митного оформлення замовлення не подавались;

-у гр. 16 і 23 CMR б/н від 28.12.2023 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме ТзОВ Ліхт, натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг №3358 від 20.12.2023 та заявка на надання транспортно - експедиційних послуг виставлені ПП Авант-Т. Документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ Ліхт відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 28.12.23, а рахунок на перевезення 20.12.23. Отже, відомості щодо складових митної вартості (транспортування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги з приводу того, що у інвойсі № MD2023/12-157 від 28.12.2023 зазначено, що оплата за отриману продукцію здійснюється по передоплаті, а наданий платіжний документ від 12.10.23 №74 не може бути взятий до уваги як банківський платіжний документ, що стосується оцінюваних товарів оскільки: не відповідає вимогам Закону №1591-ІХ та Постанови №216; не містить найменування, місцезнаходження та рахунку надавача платіжних послуг отримувача та банка- кореспондента, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.1 п.22.1 ч. 1 ст. 22 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за допомогою платіжного доручення.

Згідно пункту 1.30 ч. 1 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжне доручення є розрахунковим документом, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 1.4. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28.07.2008 №216 (в подальшому по тексту постанови іменовано Положення №216) установлено, що платник має право надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до уповноваженого банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування клієнт-банк , клієнт-Інтернет-банк тощо (якщо це визначено в договорі банківського рахунку або в окремому договорі з платником)

Згідно з п. 2.1. Положення №216 платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити такі реквізити визначені у даному пункті.

Також з приписів Положення №216 убачається, що для чинності платіжного доручення, наданого до банківської установи у електронному вигляді наявність відміток банківської установи не є обов`язковою умовою.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні у (наданій митному органу) платіжній інструкції №74 від 12.10.2023 відомості про суму коштів, яка перерахована за товар, посилання на номер і дату контракту, а також посилання на сплату відповідної проформи-інвойсу, дає можливість в повній мірі ідентифікувати товар.

Крім того, вищевказане платіжне доручення містить штамп АТ АКБ Львів про проведення платежу банком 12.10.2023, що відповідно підтверджує безсумнівність здійснення оплати за товар відповідно до контракту поставки №MD 2022/12/30 від 30.12.2022.

Також з матеріалів справи убачається, що до митного оформлення декларантом було надано проформу-інвойс №PRMD2023/10-172 від 06.10.2023, посилання на яку міститься у платіжній інструкції №74 від 12.10.2023. Найменування товару - щітки склоочисника, їх асортимент, кількість та ціна, які зазначені у проформі-інвойсі №PRMD2023/l0- 172 від 06.10.2023 є ідентичними найменуванню, асортименту, кількості та ціні, які зазначені у комерційному інвойсі №MD 2023/12-157 від 28.12.2023 .

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа, які містять відомості щодо ціни продажу імпортованого товару.

З матеріалів справи убачається, що за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару визначається сторонами в інвойсі (2.1).

В ході апеляційного оскарження відповідачем не заперечувались обставин з приводу того, що ціна товару визначена в інвойсі, який був наданий декларантом до митного оформлення відповідала сумі оплати, здійсненої згідно платіжної інструкції №74 від 12.10.2023. Не спростовується вказане і зібраними у справі доказами.

При цьому, як слідує із частини 10 ст. 58 МК України умови оплати товару не впливають на ціну товару та на складові митної вартості.

За висновком Верховного Суду, відображеного у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20 умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Виконання чи не виконання умов договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.

Водночас Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод та порядку дотримання умов оплати.

Обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2019 у справі № 810/2784/18.

Крім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Водночас, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 по справі №803/3649/15.

Також, Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16 зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відтак умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

За приведених фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розбіжності щодо наведені митним органом в рішенні про коригування митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товарів та витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності здекларованої митної вартості.

Відносно ж доводів апеляційної скарги з приводу того, що у гр. 16 і 23 CMR б/н від 28.12.2023 наявний запис щодо перевізника по даній поставці, а саме ТзОВ Ліхт, натомість рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг № 3358 від 20.12.2023 та заявка на надання транспортно- експедиційних послуг виставлені ПП Авант-Т, а документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ Ліхт відсутні. Окрім того рахунок на перевезення виставлений до здійснення перевезення вантажу, оскільки рахунок-фактура та ЦМР виставлені 28.12.23, а рахунок на перевезення 20.12.23, то колегією суддів враховано наступне.

До митного оформлення декларантом було долучено договір № 090123/1 про надання експедиційно- транспортних витрат від 09.01.2023 між позивачем та експедитором ППАВАНТ-Т.

Згідно із зазначеним договором ППАВАНТ-Т здійснює пошук і підбір перевізників, з метою забезпечення доставки вантажів у міжнародних перевезеннях.

Відповідно до п. 2.2 Договору за дорученням замовника і на підставі даного договору, Експедитор надає одну чи декілька послуг, а саме організовує перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України і інших країн.

Разом з тим, для виконання цього договору ПП Авант-Т, не маючи власних транспортних засобів укладав договори перевезення із третіми особами-перевізниками, які не мають відношення до позивача.

Позивачем були надані митниці рахунок-фактуру №3358 від 20.12.2023, довідку транспортних витрат №3358 від 28.12.2023, заявку на транспортно-експедиційні послуги №3358 від 20.12.2023, договір № 090123/1 про надання експедиційно-транспортних витрат від 09.01.2023, з яких чітко видно вартість затрачених коштів на доставку розмитненого товару.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно часу виставлення рахунку-фактури № 3358 від 20.12.2023, то як встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником його було виставлено після підписання заявки на транспортно-експедиційні послуги №3358 від 20.12.2023, відповідно до умов зазначених у договорі № 090123/1 про надання експедиційно-транспортних витрат від 09.01.2023. Окрім того час складення рахунку-фактури № 3358 від 20.12.2023 жодним чином не впливає на числові значення митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати його з конкретним вантажем. Такими доказами по даній справі, є - CMR від 28.12.2023; рахунок-фактура №3358 від 20.12.2023; довідка транспортних витрат №3358 від 28.12.202.; заявка на транспортно-експедиційні послуги №3358 від 20.12.2023, договір № 090123/1 про надання експедиційно-транспортних витрат від 09.01.2023.

За приведених фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені митним органом розбіжності в рішенні про коригування митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товарів та витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги (як підставу для коригування митної вартості) з приводу того, що у п.3.4 Контракту поставки MD 2022/12/30 від 30.12.2022 передбачено виписку покупцем замовлень, які до митної до оформлення декларантом не надавались.

Пунктом 3.4 Контракту поставки MD 2022/12/30 від 30.12.2022 передбачено, що Продавець зобов`язується надати Покупцю товар не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. При цьому контрактом не зазначено форму надання замовлень - письмово, усно.

Відповідно до частини 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З урахуванням приведеної норми митного законодавства замовлення на поставку товару не є документом, що визначає митну вартість товару, а відтак ненадання такого документу митному органу не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товарів та витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У той же час відповідач не навів жодних відомостей про те, яким саме чином неподання замовлення, або недотримання умов впливає на визначення митної вартості товару чи складові митної вартості.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у своїх постановах від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Натомість апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зокрема у рішенні про коригування митної вартості відсутні порівняльні характеристики товару, довго тривалість господарських правовідносин між сторонами, обсягів придбаного товару, умов його оплати, пакування та доставки, якісних характеристик, тощо.

Також оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару не містить належного обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г; застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митної декларації для товару МД № UA500080/2023/8064 від 15.09.2023.

При цьому, скаржник ні суду першої, ні апеляційної інстанцій не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, яка з неочевидних суду причин була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 380/9365/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос