Справа № 340/2489/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 340/2489/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П.)

в адміністративній справі №340/2489/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 19.04.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 року по 11.05.2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період:

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань грошової премії,

грошової допомоги для оздоровлення,

одноразової грошової допомоги при звільненні,

компенсації невикористаної щорічної основної відпустки,

премії визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р. на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 11.05.2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період:

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань грошової премії,

грошової допомоги для оздоровлення, одноразової грошової допомога при звільненні,

компенсації невикористаної щорічної основної відпустки,

премії визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо відмови у видачі оновленої довідки щодо ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати на ім`я ОСОБА_1 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що враховується для перерахунку пенсії заявника, з урахуванням перерахунку грошового забезпечення, відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону №2262-ХН, ст. 9 Закону України від 20.12.1991 р. №2011-ХП «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, в тому числі процентної надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби), доплати, підвищення)) та премії у відсотках, встановлених станом на день звільнення за відповідною або аналогічною посадою, з якої його було звільнено з військової служби із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом за 1 січня відповідного календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01 січня відповідного календарного року) на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум за відповідною або аналогічною посадою, з якої його було звільнено з військової служби, для здійснення обчислення та перерахунку з дня звільнення пенсії та подати до відповідного Головного управління Пенсійного фонду України вказану довідку. Ухвалою від 25.04.2024 р. позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5-ти днів з дня отримання цієї ухвали усунути виявлені недоліки позовної заяви. Зазначено, що наведені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави не можна вважати поважними (а.с. 9-11).

03.05.2024 р. на адресу Кіровоградського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду та поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду. (а.с. 13-15). Також подана уточнена позовна заява (а,с. 15-22).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовні вимоги стосуються відмови щодо не здійснення перерахунку грошового забезпечення та відмови у підготовці та наданні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , та не стосуються виплати пенсії. Доказів для підтвердження наявності причин, які були б поважними для поновлення строку для звернення до суду, не надано.

Не погодившись з ухвалою суду від 09.05.2024 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Вказує, що відповідач протиправно, починаючи з 29.01.2020 розраховував грошове забезпечення позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, що призвело до порушення майнових прав позивача. Зазначає, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-якими строками право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після 19.07.2022 звернення до суду щодо стягнення належної працівникові заробітної плати обмежено трьома місяцями, з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказує, що з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд в ухвалі від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 дійшов висновку про поширення дії частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Також зазначає, що про порушення свого права позивачу стало відомо лише після отримання відповіді відповідача на адвокатський запит.

Матеріали справи містять відповідь на апеляційну скаргу, що сформований в системі «Електронний суд» 01.07.2024 та зареєстрований судом 02.07.2024.

Представник відповідача зазначає, що позов може бути поданий в межах строку звернення до суду. Вважає ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року законною та обґрунтованою та такою, що не підлягає сковуванню. Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску, що не вимогу суду позивачем зроблено не було.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 09.05.2024 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

В силу частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.

Водночас, надаючи оцінку доводам позивача, а саме що з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд в ухвалі від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 дійшов висновку про поширення дії частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Так, частиною 2 статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, з вимогою про стягнення належних працівникові сум працівник міг звернутись до суду в будь-який час, який не обмежувався строком звернення до суду.

Натомість, Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції.

Зокрема, на даний час частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом №2352-IX відповідних змін до частини 2 статті 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду щодо таких трудових спорів:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Водночас, дія частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Для з`ясування всіх обставин у справі судом апеляційної інстанції ухвалою від 26.09.2024 витребувано у сторін докази та пояснення щодо наступних питань:

- Яким органом (установою) та з якого часу ОСОБА_1 виключено з особового складу та всіх видів забезпечення?

- Коли одержано ОСОБА_1 письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні?

- Чи перебуває ОСОБА_1 на обліку в Пенсійному фонді України?

- За який період позивач просить видати оновлені довідки про щомісячні додаткові види його грошового забезпечення?

- Які поважні причини не звернення позивача до суду з даним позовом в період з 19.07.2022 по 19.10.2022?

- Якою датою сформовано та отримана позивачем відповідь відповідача на адвокатський запит щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 року по 11.05.2023 року?

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 26.09.2024 відповідачем надані копії документів:

витяг з наказу №15 від 15.01.2024;

витяг з наказу №131 від 11.05.2023 згідно якого ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу 11.05.2023.

Виплачено:

премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 405% від посадового окладу за період з 01 по 11.05.2023,

надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вимлугу років, за період з 01 по 11.05.2023,

компенсацію за 36 календарних днів не використаної щорічної основної відпустки,

одноразову грошову допомогу в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше як 25%місячного грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 11.05.2023,

грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 31830,75грн.

У вказаному наказі зазначено, що щорічна основна відпустка за 2022, 2023 рік не надавалася.

Також відповідачем надані письмові пояснення:

- відповідь адвокату Когута В.Я. надана 16.01.2024 та 22.01.2024 (стосовно питання про грошове забезпечення),

- згідно наказу №77 від 27.10.2021 позивача було виключено зі списків особового складу начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- наказом №131 від 11.05.2023 позивача було виключено зі списків особового складу начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас, відповідачем не надано відповідь щодо дати отримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Позивач, представник позивача не надали до суду пояснення та докази з зазначених питань.

Отже, матеріали справи не містять відповіді (та доказів) коли саме одержано ОСОБА_1 письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таким чином відповідачем не надано доказів, що позивачу було вручено письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні.

Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивачем не порушені строки звернення до суду.

Так, частиною 2 статті 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду щодо трудових спорів:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову позивачу.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Н.А. Олефіренко