Справа № 160/4741/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4741/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року (головуючий суддя Златін С.В.)

в адміністративній справі №160/4741/24 за ОСОБА_1 до відповідачів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 20.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (відповідач-1), Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень, просив (а.с. 1-12, 36-41):

- визнати протиправним та скасувати наказ №138 о/с від 09.02.2024 року ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області в частині переведення для подальшого проходження служби в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», з 09.02.2024 року ОСОБА_1 , звільнивши з посади інспектора відділення документування полку поліції особливого призначення ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ №136 о/с від 09.02.2024 року Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» в частині призначення з 09.02.2024 року ОСОБА_1 інспектором відділення документування штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора відділення документування полку поліції особливого призначення ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 10.02.2024 року по дату винесення судового рішення.

Також просив рішення суду звернути до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділення документування полку поліції особливого призначення ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.02.2024 року по дату винесення судового рішення. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивача перевели без його згоди; переміщення поліцейського без його згоди є протиправним; до спірних правовідносин застосовується саме стаття 32 КЗпП України; відповідачі в оскаржуваних наказ не обґрунтували належним чином необхідності переведення позивача для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; позивач не виявляв бажання іти на службу до бойового підрозділу Національної поліції України. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спеціальне законодавство, не вимагає згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що для формування новоствореного воєнізованого підрозділу на вакантні посади було оголошено конкурсний відбір, що свідчить про прийняття громадян на службу до цього органу на добровільній основі. Зазначає, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконанням покладених на поліцію повноважень, завдання якої передбачені ст.2 Закону України «Про національну поліцію» та полягають у наданні поліцейських послуг, а не веденні бойових дій.

Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (відповідачем-2) подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу відповідача №138 о/с від 09.02.2024 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області здійснено переведення для подальшого проходження служби в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», з 09.02.2024 року ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивача звільнено з посади інспектора відділення документування полку поліції особливого призначення ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.

Наказом №136 о/с від 09.02.2024 року Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» призначено з 09.02.2024 року ОСОБА_1 інспектором відділення документування штурмового батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Підставою для переміщення позивача по службі слугували наступні документи: лист Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2024 року № 932-2024 та доповідна записка УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 року № 20/617.

Листом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2024 року № 932-2024, який адресовано ГУ НП в Дніпропетровській області, висловлено прохання розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби поліцейських ГУ НП в Дніпропетровській області.

В доповідній записці УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 року №20/617 вказано про доцільність переведення поліцейських до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють». Позивач вважає протиправними вищезазначені накази.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII,

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У розумінні частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 №3781-XII Національна поліція є правоохоронним органом.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч.1 ст.17 ЗУ №580-VIII).

У силу положень частини 10 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Частиною 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

за ініціативою поліцейського;

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський:

у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей;

за ініціативою поліцейського;

як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.23.

Частиною 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було обумовлено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Згідно вимог ч.2 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

За правилами частин 7 - 9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Отже вказана норма встановлює, що переведення поліцейського може бути здійснено не тільки за його ініціативою, а також за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Водночас, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для переміщення позивача по службі слугували наступні документи:

лист Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 09.02.2024 року №932-2024;

доповідна записка УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 року №20/617.

Слід зазначити, що спеціальне звання поліції, яке має позивача старший лейтенант поліції, за результатами переведення не зазнало змін, що підтверджується копію наказу від 09.02.2024 року №136 о/с Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», тобто позивач у Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» буде обіймати рівнозначну посаду у розумінні ч.2 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII.

Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (ч.2 ст.68 ЗУ №580-VIII).

Однак у інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому пункт 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Отже, спеціальне законодавство, не вимагає згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Слід зазначити, що до Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII були внесені зміни згідно із Законом від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.05.2022 року.

Так, відповідно до частини 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

За приписами абзацу 2 частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину 1 статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у позовній заяві у даній справі.

Таким чином, оскільки після 01.05.2022 року законодавчо врегульовані спірні питання щодо переміщення поліцейських по службі, то відсутні обґрунтовані підстави й доцільність відступати від висновку щодо застосування відповідних норм Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII у попередній редакції, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, та формулювати інший висновок щодо застосування цих норм, які після вказаної дати не підлягатимуть застосуванню в судовій практиці до правовідносин, аналогічних тим, які виникли в цій справі.

Аналогічну за своїм змістом позицію займає Верховний Суд у постанові від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19.

Вимоги Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII не визначають обов`язку відповідача під час видання наказу на переведення враховувати інші обставини ніж передбачені даним законом.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність наказів відповідачів, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому, всі інші заявлені позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування вищезазначених наказів, а тому також не підлягають задоволенню. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Значене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи те, що суддя-доповідач знаходилася у щорічній відпустці в період з 25.10.2024 по 05.11.2024, повний текст судового рішення виготовлений в перший робочий день.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 24.10.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 06.11.2024.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова