Справа № 200/3493/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року Справа№200/3493/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Глазової Т.В. адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

про стягнення податкового боргу

за участю:

представника відповідача адвоката Соколова В.В.

представника позивача Акініна С.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд: стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податковий борг з орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у сумі 115 738,57 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності та платником плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельнi дiлянки державної або комунальної власностi).

Відповідачем подана податкова декларація за 2022 рік і, згідно до зазначеної декларації, за відповідачем обліковується податковий борг за період сплати з 02.03.2022 по 31.01.2023, який не сплачений відповідачем.

Позивачем було сформовано та спрямовано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 21.03.2024 № 0-0599 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, яка була отримана платником особисто 28.03.2024 року. Вказана податкова вимога не була оскаржена та не відкликалась.

Заходи здійснені позивачем не призвели до погашення податкового боргу, що стало підставою для звернення із адміністративним позовом.

04 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01 серпня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відзиві позивач зазначив, що вимоги позивача не базується на приписах чинного законодавства. У період 2022 року відповідач мала податкову пільгу щодо несплати орендної плати за землю.

05 серпня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив задовольнити позовну заяву Головного управління ДПС у Донецькій області, а також заявив клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, обґрунтовуючи це тим, що ця справа має суттєве значення для органів ДПС та значний суспільний інтерес щодо формування сталої судової практики з такого спірного питання, потребує детального розгляду спору по суті, дослідження та з`ясування всіх обставин.

Ухвалою від 05 серпня 2024 року суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, ухваливши подальший розгляд справи №200/3493/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання на 04 вересня 2024 року.

У період з 12 серпня 2024 по 30 серпня 2024 року суддя знаходився у щорічній відпустці.

Ухвалою від 02 вересня 2024 року суд задовольнив клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні 04 вересня 2024 року в режимі відеоконференції.

Наступне судове засідання було призначено на 03 жовтня 2924 року.

30 вересня 2024 року від представника відповідача до суду надійшли пояснення про правові підстави для відмови у задоволенні позову.

02 жовтня 2024 року суд у задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовив.

03 жовтня 2024 року суд у задоволенні клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовив.

03 жовтня 2024 року суд ухвалою закрив підготовче провадження в адміністративній справі призначивши судове засідання на 05 листопада 2024 року.

03 жовтня 2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання, яким просив суд врахувати надані пояснення ГУ ДПС у Донецькій області від 01.10.2024 року при розгляді справи суті з урахуванням даного клопотання та через допущену описку у тексті пояснень від 01.10.2024 року, вважати вірним формулювання на сторінці 5 пояснень: «Отже, з 02.03.2022 року наступив перший термін сплати за декларацією Відповідача N 5869267 вiд 28.01.2022 року».

Ухвалою від 24 жовтня 2024 року суд клопотання представників сторін про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнив та ухвалив судове засідання призначене на 05 листопада 2024 року провести в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представників сторін.

Розглянувши матеріали справи та всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач, Головне управління ДПС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, яке реалізує владні управлінські функції у сфері оподаткування, визначені Податковим кодексом України та законами України в сфері оподаткування, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за номером (структурний підрозділ).

Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь № 692014 від 15.07.2024 на запит головуючого судді) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих за запитом головуючого судді (відповідь № 691999 від 15.07.2024) інформацію щодо відповідача за заданими параметрами не знайдено.

12 серпня 2004 року між Дружківською міською радою (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено Договір оренди землі, який посвідчено у нотаріальній формі.

Відповідно до умов договору Орендодавець надає, а Орендар приймає строком на 25 років земельну ділянку для розміщення автостоянки по вул. Олега Кошового загальною площею 0,1815 га.

Орендна плата складала два відсотки нормативної грошової оцінки землі та три відсотки після введення в експлуатацію.

11 січня 2005 року між Дружківською міською радою (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено Договір оренди землі, який посвідчено у нотаріальній формі.

Відповідно до умов договору Орендодавець надає, а Орендар приймає строком на 25 років земельну ділянку для розширення автостоянки по вул. Олега Кошового загальною площею 0,0601 га.

Орендна плата складала два відсотки нормативної грошової оцінки землі та три відсотки після введення в експлуатацію.

Відповідачем 28.01.2022 року була надана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власті) за 2022 рік де відповідачем задекларовано податкове зобов`язання у розмірі 115797,81 грн.

У цій декларації зазначені кадастрові номери земельних ділянок, які знаходяться у користуванні відповідача: з кадастровим номером :00:010:0409 (земельна ділянка для розміщення автостоянки у відповідності до договору оренди землі м. Дружківка від 12.08.2004 року) та земельна ділянка з кадастровим номером :00:010:0522 (земельна ділянка для розширення земельної ділянки під автостоянку у відповідності до договору оренди землі м. Дружківка від 11.01.2005 року).

Відповідачем у відповідності до вищевказаної декларації були визначені помісячні суми сплати податку у наступних розмірах: 9 590,58 грн. - термін сплати 02.03.2022; 9649,82 грн. - термін сплати 30.03.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 03.05.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 30.05.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 30.06.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 01.08.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 30.08.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 30.09.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 31.10.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 30.11.2022; 9 649,82 грн. - термін сплати 30.12.2022; 9 649,79 грн. - термін сплати 30.01.2023.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 статті 4 ПК України, кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 статті 36 ПК України).

Орендна плата землі державної та комунальної власності - це плата за землю у складі податку на майно і зараховується до місцевого бюджету (статті 10, 14, 269 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з пп. 14.1.73. п. 14.1 статті 14 ПК України, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 269.1.1 і 269.1.2 п. 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Перелік платників податку, об`єкт оподаткування, база оподаткування, пільги із сплати податку, ставка податку, податковий період, порядок обчислення суми податку, порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком, порядок сплати податку, строки сплати податку регулюються статтями 269-289 ПК України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/ або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У п. 57.1 ст. 57 ПК України зазначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Податковим боргом, згідно п. 14.1.175 ст. 14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 узгоджених податкових зобов`язань, ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано та спрямовано податкову вимогу форми «Ф» від 21.03.2024 № 0-0599 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, яка була отримана платником особисто 28.03.2024 року. Доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у адміністративному або судовому порядку сторонами суду не надано, як і не надано доказів її відкликання податковим органом.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України, орган стягнення державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 41.4 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно пп. 20.1.34 пункту 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до ст. 95 Кодексу, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/ емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Виходячи із наведеного за відповідачем дійсно обліковувався податковий борг, який виник внаслідок не сплати самостійно узгодженого податкового зобов`язання, яке не підлягало ані судовому, ані адміністративному оскарженню.

Однак, позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовом не були враховані зміни у законодавстві, які були прийняті у зв`язку із повномасштабним вторгненням росії на територію України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на час звернення позивача із позовом та прийняття рішення у справі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України було встановлено пільгу на час введення воєнного стану для землекористувачів зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу зазначених норм убачається, що вказані норми є імперативними та такими, що звільняють платників податку як від нарахування, так і від сплати відповідних податкових зобов`язань, за умови щодо місця розташування відповідного нерухомого майна та земельної ділянки на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.

22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України прийнято Наказ № 309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до п. 1.2 підрозділу 1 розділу 1 «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії» вказаного Переліку Дружківську міську територіальну громаду (UA0057882) з 24.02.2022 віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Дата припинення можливості бойових дій щодо вказаної території не визначена.

Як убачається з матеріалів справи місцем розташування земельної ділянки право оренди якої належить позивачу з кадастровим номером :00:010:0409 та земельна ділянка з кадастровим номером :00:010:0522 є Дружківська міська територіальна громада Донецької області, тобто вказані об`єкти нерухомого майна підпадали під дію положень п. 69.14 та 69.22 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України.

Заперечуючи проти права відповідача на пільги щодо сплати орендної плати з фізичних осіб п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, позивач посилається на Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким внесено зміни до п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Так, у редакції Закону № 3050-IX від 11.04.2023 пункт 69.14 викладено таким чином:

«За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (абз. 1 п. 69.14).

«Платники плати за землю, які до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з плати за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з плати за землю за період березень 2022 - грудень 2023 року шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій» (абз. 5 п. 69.14).

Отже, законодавець визначив умови оподаткування, уточнивши, що від плати за землю (орендної плати) звільняються земельні ділянки виключно в зоні активних бойових дій чи на окупованих територіях, змінивши початок цього періоду та обмеживши його дію до 31.12.2022.

Також аналіз зазначених змін дає підстави стверджувати, що у платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платників плати за землю, які задекларували за 2022 -2023 роки податкові зобов`язання по вказаним податкам, виникло право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання шляхом подання податкових декларацій за відповідний період.

Посилання позивача на дію вказаних норм ПК України у спірний період в редакції Закону України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Кодексу та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким відповідне право надається у разі розташування відповідних об`єктів нерухомості на територіях активних бойових дій, а також яким визначено право платників податку, які задекларували відповідні зобов`язання, відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2022 та 2023 роки шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій за відповідний період, не заслуговують на увагу з огляду на те, що вказаний закон набув чинності 06.05.2023.

Тобто, у спірний період Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ не був чинним, а відтак його норми застосуванню не підлягали, оскільки не пов`язували розташування відповідних об`єктів нерухомого майна з територіями саме активних бойових дій, як і не передбачали умовою звільнення від сплати податків подання платником уточнюючих декларацій з нульовими показниками.

Лише 06.05.2023 набули чинності зміни щодо надання права платникам податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платникам плати за землю, які задекларували за 2022 рік, 2023 рік податкові зобов`язання по вказаним податкам, відкоригувати нараховані податкові зобов`язання шляхом подання податкових декларацій за відповідний період.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Тобто, за нормами ПК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, єдиною умовою для ненарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.

Твердження позивача, що у відповідача взагалі відсутні пільги щодо сплати орендної плати з фізичних осіб, так як Дружківська міська територіальна громада законодавчо віднесена до територій можливих бойових дій, критично оцінюється судом з огляду на положення пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 за № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (у спірний період), відповідно до якого до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Також суд зауважує, що застосування приписів пп.69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України у редакції Закону України від 11.04.2023 №3050-ІХ не відповідатиме принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.

За практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, пункт 43).

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суб`єкта владних повноважень розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у сумі 115 738,57 гривень.

Вступну та резолютивну частини рішення складено, підписано та проголошено в судовому засіданні 05 листопада 2024 року.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко