Справа № 760/28810/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.А., Кобаля М.І., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №124981 від 16 жовтня 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, а також просить стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на професійну допомогу, пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив порушення ПДР.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2024 р. позовні вимоги задоволено: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №124981 від 16 жовтня 2021 року, винесену інспектором роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Цісельським Ігорем Федоровичем, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень понесених судових витрат.

При цьому, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, позивачем подано апеляційну скаргу, якою просить рішення суду першої інстанції скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Справу розглянуто у судовому засіданні без фіксації судового процесу, що передбачено ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд переглядає рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення лише в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження надання позивачу адвокатом правничої допомоги до справи долучено, зокрема, копії: договору про надання правової допомоги від 21 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Василишин М.О.; акту надання-отримання послуг від 22 жовтня 2022 року.

Підставою для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн стало те, позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження надання позивачу адвокатом правничої допомоги до справи долучено, зокрема, копії: договору про надання правової допомоги від 21 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Василишин М.О.; акту надання-отримання послуг від 22 жовтня 2022 року.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що стало підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на сталу практику Верховного Суду, вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню незалежно від того, чи вони фактично сплачені чи тільки мають бути сплачені.

Колегія суддів вважає дані доводи взагалі не безпідставними, але в даному випадку колегія суддів їх не приймає, оскільки зі змісту наданого на підтвердження витрат акту надання-отримання послуг від 22 жовтня 2022, зокрема, пунктом 4, було зобов`язано клієнта (позивача) оплатити вартість Послуг в термін до 21 жовтня 2023 року.

Однак, станом на час розгляду даної справи позивач мав би надати такі докази, але в матеріалах справи вони відсутні, зокрема, таких доказів не було надано й апеляційному суду.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні буд-які заяви та клопотання, подані чи підписані адвокатом позивача, зокрема, позов та апеляційна скарга були підписані та подані безпосередньо позивачем.

Крім того, колегія суддів вважає визначену суму витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн не є співмірною із розміром штрафу, що був виписаний працівником поліції за скасованою постановою (510 грн).

Так, Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зважаючи на викладене у сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Разом з тим, відповідно до ст. 139 КАС Україні відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 248, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2024 р.- залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль