Справа № 340/3730/24
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Кропивницький Справа №340/3730/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії від 26.12.2023 р. №24 ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 з 15.06.2023 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 15.06.2023 р. позивач звернулася із заявою про призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 23.05.2023 р. №24 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовило ОСОБА_1 , в призначенні пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 50 років. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 р. у справі №340/5043/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язано вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.06.2023 року №24 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровогардській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення/перерахунок пенсії та вирішити питання про її призначення, з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до страхового стажу період навчання з 01.09.1995 року по 27.06.1996 року та до пільгового стажу період роботи з 23.08.2011 року по 06.10.2014 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Але рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 р. у справі №340/5043/23 не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію ОСОБА_1 за її заявою від 15.05.2023 р. На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 р. у справі №340/5043/23 відповідачем враховано спірні періоди роботи, але знову прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.12.2023 р. №24 через недосягнення позивачкою 50 років. За розрахунком позивача страховий стаж роботи складає 32 роки 2 місяці 29 днів. Пільговий стаж роботи за списком №1 складає 11 років 11 місяців 4 дні. Позивач вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого заперечує щодо позовних вимог (а.с.39-43). Представник відповідача вказує на пропуск строку звернення до суду. Представником відповідача зазначено, що ОСОБА_1 станом на дату звернення (15.06.2023 р.) з питання призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах в порядку визначеному Законом №1058 не досягла 50 років пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини 2 статті 114 розділу ХІV Закону №1058, оскільки мала на дату звернення лише повних 45 років, що є недостатнім для визначення права на такий вид пенсії. Також представник відповідача зауважує, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. №1-р/2020 не відновлює дію Закону №1788 і не змінює правове регулювання спірних у цій справі правовідносин. Представник відповідача наголошує на тому, що право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону, з урахуванням наявних документів і зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданих у вищезазначеному рішенні, заявниця набуде після досягнення 50-річного віку, з 16.06.2028 року. Враховуючи викладене, на думку представника відповідача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області правомірно прийнято рішення від 26.12.2023 р. №24, яким позивачці відмовлено у призначення даного виду пенсії.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.36).

26.06.2024 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.68).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.06.2023 р. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.11, 50, зі зворотного боку).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії від 23.06.2023 р. №24 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки право на пенсійну виплату заявниця набуде після досягнення 50-річного віку, з 16.06.2028 р. (а.с.57).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 р. у справі №340/5043/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язано вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.06.2023 року №24 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровогардській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення/перерахунок пенсії та вирішити питання про її призначення, з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до страхового стажу період навчання з 01.09.1995 року по 27.06.1996 року та до пільгового стажу період роботи з 23.08.2011 року по 06.10.2014 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.7-9).

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 р. у справі №340/5043/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії від 26.12.2023 р. №24 встановлено, що право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», з урахуванням наявних документів і зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданих у вищезазначених рішеннях, заявниця набуде після досягнення 50-річного віку, з 16.06.2028 р. (а.с.12, 48-49).

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду суд враховує наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем у даній справі оскаржується рішення від 26.12.2023 р., а позовна заява подана до суду 05.06.2024 р., тобто з дотриманням строку встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З огляду на пункт «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі за текстом Закон №1788), у редакції Закону України від 02.03.2015 р. №231-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015 р., на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Водночас, до внесення змін Законом України від 02.03.2015 р. №231-VIII, пункт «а» частини 1 статті 13 Закону №1788 передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Законом України від 02.03.2015 р. №231-VIII збільшено вік виходу жінок на пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» з 45 років до 50 років.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. №2148-VIII, який набрав чинності з 11.10.2017 р., доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058) розділом ХІV1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» (статті 114, 115).

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Окрім того, Законом України від 03.10.2017 р. №2148-VIII, викладено у новій редакції п.2 розділу ХV Закону №1058, відповідно до якої пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Пункт 2 розділу ХV Закону №1058 застосовується з 01.10.2017 р., з огляду на п.1 розділу ІІ Закону України від 03.10.2017 р. №2148-VIII.

Таким чином, з 01.10.2017 р. правила призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 регламентуються одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «а» ст.13 Закону №1788 та п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам».

При цьому Конституційний Суд України вказав, що особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Питання щодо визначення способу подолання зазначеної колізії було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі №360/3611/20 зазначено, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У зв`язку з цим, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що в цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, а не Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Так, відносно позивачки правила вказаних законів містять розбіжність в умовах призначенням пенсії за віком на пільгових умовах у частині величини показника вікового цензу, з якого зменшується вік, за наявності пільгового стажу, який складає 45 років відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII (відповідно до ст.12 Закону №1788) та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2148-VIII.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у даній справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788 з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058.

Отже, з огляду на те, що п.«а» ст.13 Закону №1788, у редакції Закону №213-VIII, що належить застосувати до спірних правовідносин, встановлено, що працівникам, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, то позивачка набула право на пенсію за віком на пільгових умовах по досягненню 45 років, оскільки остання має загальний страховий стаж 32 роки 02 місяці 29 днів (у тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 11 років 11 місяців 4 дні), що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 26.12.2023 р. №24 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Беручи до уваги, що право позивачки, порушене протиправним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, то належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію з 15.06.2023 р.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (а.с.3), а тому суд стягує на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати (судовий збір) у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №24 від 26 грудня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 15 червня 2023 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) понесені нею судові витрати (судовий збір) у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 11 листопада 2024 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ