Справа № 300/6676/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" листопада 2024 р. справа № 300/6676/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання звільнити з військової служби, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі по тексту також відповідач 1, центр комплектування, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту також відповідач 2, військова частина, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації" в частині призову ОСОБА_1 та направлення його для проходження військової служби за призовом під час проведення загальної мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
- припинити проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 з моменту набрання рішенням законної сили;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та видати наказ про звільнення з військової служби.
Підставою звернення до суду, на переконання позивача, є протиправні дії щодо його мобілізації у воєнний час, в той час, як він є особою, яка не підлягає мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходить з 28.08.2024 військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у складі Військової частини НОМЕР_1 . За доводами позивача, останнього 27.08.2024 приблизно о 19:30 год. працівниками Національної поліції України та ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача примусово доставлено до Івано-Франківської обласної лікарні для проходження військово лікарської комісії (далі по тексту також ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
Як зазначає ОСОБА_1 , останнього під погрозами та психологічним тиском змусили пройти ВЛК. В подальшому, позивача доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де ним надавались документи, що ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання Херсонського державного університету, котрий є здобувачем послідовного рівня освіти магістра на факультеті біології, географії та екології. За твердженнями позивача, він є особою, яка не підлягає мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Окрім того, ОСОБА_1 надавались документи, щодо наявності відстрочки. В подальшому, позивача доставлено до Військової частини НОМЕР_1 .
Із покликанням на положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560 (надалі по тексту також Порядок №560), ОСОБА_1 стверджує, що дії ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавили останнього можливості реалізувати право на одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як здобувача вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту".
Одночасно з поданням цієї позовної заяви, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову від 30.08.2024, реєстрацію якої проведено судом 02.09.2024 за вх.№7258/24 (а.с.26-28). Підставою звернення із заявою про забезпечення позову, на переконання позивача, є об`єктивна необхідність збереження існуючого становища заявника до розгляду справи по суті позовних вимог, оскільки відносно останнього "можуть бути прийняті рішення щодо переміщення на нове місце військової служби до іншої частини, в тому числі, в зону бойових дій", що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 .
Окрім цього, за доводами заявника, з моменту зарахування останнього до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , "усі [його] пояснення, клопотання, намагання захистити свої права не приносять жодного результату", а також вказує про можливість застосування до нього заходів у виді "відправлення у найнебезпечніші зони, де ведуться бойові дії" у якості покарання.
Повторно звертаючи увагу на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективних захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, в обґрунтування стверджує про незаконність призову ОСОБА_1 на військову службу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову заявника ОСОБА_1 від 30.08.2024, зареєстрованої в канцелярії суду 02.09.2024, про заборону командуванню Військової частини НОМЕР_1 в особі командира чи інших компетентних осіб вчиняти будь-які дії щодо переміщення (в тому числі і відрядження) заявника для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, на час розгляду адміністративної справи №300/6676/24 (а.с.30-32).
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 06.09.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України). Одночасно судом витребувано додаткові документи, необхідні для розгляду справи (а.с.34-35).
ОСОБА_1 вказує, що ним подавались документи щодо відстрочки, втім жодних доказів, окрім власних тверджень, надати не може. До вказаної заяви позивачем також долучено ряд документів, що стосуються розгляду даної справи.
ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації з 28.08.2024 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на посаду курсанта і є військовослужбовцем Збройних Сил України. Як стверджує представник відповідача 2, позивачем не надано доказів подання до територіального центру комплектування та соціальної підтримки про надання відстрочки та документів.
За аргументами ВЧ НОМЕР_1 , підстави для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану визначено пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Стверджує, що законодавством не передбачено підстав для звільнення з військової служби, як за рішенням суду. Військовослужбовець може бути звільнений з військової служби тільки на підставах, передбачених законом.
З огляду на вказане, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Групою оповіщення в складі представників Національної поліції та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 27.08.2024 зупинено ОСОБА_1 з метою перевірки військово-облікових та тих, що посвідчують особу документів. Під час вказаної перевірки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів виявлено, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації та запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних.
Надалі ОСОБА_1 направлено для проходження медичного огляду до позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 на базі Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня" Івано-Франківської обласної ради. Згідно довідки ВЛК ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби та з 27.08.2024 останнього призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , відправлено до Військової частини НОМЕР_2 .
Представник відповідача 1 зазначає, що згідно витягу з наказу Херсонського державного університету від 28.08.2024 за №339-с, статус студента ОСОБА_1 набув лише з 01.09.2024. Станом на 27.08.2024 заяви від позивача з підтверджуючими документами на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання відстрочки не надходило, а таким чином відповідачем 1 не порушено вимоги Порядку №560. ОСОБА_1 , будучи придатним до військової служби, призваний на військову службу по мобілізації до Військової частини НОМЕР_2 . З наведених підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 від 27.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 27.08.2024 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_7 , а з 27.08.2024 останнього знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 28.08.2024 позивача зараховано курсантом до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.67-79).
ОСОБА_1 є здобувачем освітнього рівня "магістр" денної форми навчання в Херсонському державному університеті, згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (а.с.13).
Наказом Херсонського державного університету від 28.08.2024 за №339-с "Про зарахування на навчання" ОСОБА_1 зараховано з 01.09.2024 студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю 014 Середня освіта 014.07 географія за кошти державного (регіонального) бюджету (а.с.14).
Солдату запасу ОСОБА_1 27.08.2024 проведено медичний огляд позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією №2 при ІНФОРМАЦІЯ_5 на базі Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради", з метою встановлення ступеня придатності до військової служби та встановлено, що останній, на підставі статті 64в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ придатний до військової служби, свідченням чого є картка обстеження та медичного огляду та довідка військово-лікарської комісії №117/26/2430 (згідно кутового штампу ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.08.2024 за №3035) (а.с.99-100, 110-111).
ІНФОРМАЦІЯ_9 27.08.2024 видано поіменний список за №6/1/4 військовозобов`язаних, які відправлені ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до змісту вказаного поіменного списку, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , направлено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с.102-103).
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2024 за №246, відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 за №69/2022 ОСОБА_1 з 28.08.2024 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта та вважати таким, що з 28.08.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.55).
ОСОБА_3 28.08.2024 звернулась до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою-повідомленням в якому просила вжити заходів реагування та припинити мобілізацію щодо ОСОБА_4 , до якої долучила витяг з наказу про зарахування на навчання (а.с.18).
Також ОСОБА_3 звернулась до Начальника Івано-Франківського загального відділу військової служби правопорядку із заявою від 28.08.2024, в якій повідомила про примусову мобілізацію ОСОБА_1 (а.с.23).
В матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації скеровані на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , Командира Військової частини НОМЕР_1 (а.с.61-63).
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 за №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі по тексту також - Закон № 2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
В силу вимог частини 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (надалі по тексту також - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (надалі по тексту також Закон №1932-XII).
Також статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Відповідно до вимог статей 20, 22 Закону № 2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 27.08.2024 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час загальної мобілізації та направлено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с.102-103).
З огляду на зміст позовної заяви, позивач оскаржує дії та рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стосуються мобілізації ОСОБА_1 , що мали місце з 27.08.2024, та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування останнього до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і просить зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, видати наказ про звільнення з військової служби.
Слід звернути увагу на те, що процес від початку мобілізації особи до проходження такою особою військової служби у військовій частині складається з певних етапів, на кожному з яких визначені суб`єкти владних повноважень здійснюють комплекс заходів у межах правовідносин, які виникають між цією особою та визначеними суб`єктами владних повноважень.
Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (надалі по тексту також Закон №3543-XII), який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Абзацом 4 статті 1 Закону №3543-XII передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 3 статті 3 Закону №3543-XII зміст мобілізаційної підготовки становить, зокрема, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Згідно приписів частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані, серед іншого, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону №3543-XII).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачено перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до пункту 1 частини 3 статті Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що останній є здобувачем вищої освіти, навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту", а тому на підставі пункту 1 частини 3 статті Закону №3543-XII, позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.
На засвідчення вказаної обставини позивачем надано до суду:
- довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (а.с.13);
- витяг з наказу від 28.08.2024 за №339-с "Про зарахування на навчання" Херсонського державного університету (а.с.14);
- договір про навчання у закладі вищої освіти №534еее (а.с.15-16);
- довідку №97/24 від 20.09.2024, видану Херсонським державним університетом (а.с.60).
Частиною 7 статті 23 Закону № 3543-ХІІ установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (надалі по тексту також - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі по тексту також - Порядок №560, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За змістом абзацу 1 пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
За правилами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Відповідно до абзацу 1 пункту 62 Порядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.
За змістом пункту 63 Порядку №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Окремо слід відмітити, що статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачено перелік підстав для отримання відстрочки, а надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення регламентовано Порядком №560.
У контексті наведеного суд зазначає, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій (подання заяви за встановленою формою з документами, що підтверджують право на відстрочку) та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (комісією при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах)).
При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, останнім 27.08.2024 надавались до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи, щодо відстрочки.
Однак, матеріали справи не містять доказів подання ОСОБА_1 27.08.2024 заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, за формою, визначеною у додатку 4 Порядку №560, до якої долучено документи, що підтверджують право на відстрочку. Доказів подання такої заяви позивачем до суду не надано.
В матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, складені на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , Командира Військової частини НОМЕР_1 (а.с.61-63).
Втім, слід зазначити, що такі заяви не містять дати документу та доказів скерування останніх на адреси, зазначені позивачем у реквізитах заяв [адресатам]. У зв`язку з чим, позивачем не доведено перед судом обставину направлення вказаних заяв на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - до набуття ним статусу військовослужбовця (28.08.2024).
ІНФОРМАЦІЯ_9 27.08.2024 видано поіменний список за №6/1/4 військовозобов`язаних, які відправлені ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до змісту вказаного поіменного списку, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , направлено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с.102-103).
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 27.08.2024 здійснено ряд мобілізаційних заходів відносно ОСОБА_1 .. Вказана обставина не заперечується та визнається обома сторонами.
За змістом частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, витягу з наказу від 28.08.2024 за №339-с "Про зарахування на навчання" Херсонського державного університету, договору про навчання у закладі вищої освіти №534еее, довідки №97/24 від 20.09.2024, виданої Херсонським державним університетом, ОСОБА_1 з 28.08.2024 є здобувачем освітнього рівня "магістр" денної форми навчання в Херсонському державному університеті.
Відтак, зі змісту коментованих вище документів слідує, що статус здобувача вищої освіти, який навчається за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", ОСОБА_1 набув лише 28.08.2024.
Як зазначалось судом, статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачено перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Таким чином, право на отримання відстрочки від мобілізації на особливий період за підставами передбаченими пунктом 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII, позивач набув 28.08.2024.
ІНФОРМАЦІЯ_2 27.08.2024 здійснено ряд мобілізаційних заходів, щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У свою чергу, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що під час проведення 27.08.2024 мобілізаційних заходів позивач подавав до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідну заяву про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації разом з документами, що підтверджують таке право.
Також, звернути увагу на те, що наказ про зарахування на навчання до Херсонського державного університету датований 28.08.2024 (а.с.14), тобто після того, як ІНФОРМАЦІЯ_2 27.08.2024 ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації та направлено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с.103) та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2024 за №246 позивача з 28.08.2024 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.55), а тому документи, що підтверджують навчання у Херсонському державному університеті не могли бути взятими до уваги відповідачем 1.
Суд критично оцінює обставини "незаконно затримання" та "примусового доставлення" ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вказане не підтверджується жодними допустимими та належними, у розумінні КАС України, доказами.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
При цьому, талон повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію засвідчує лише обставину прийняття органами Національної поліції України відповідних звернень громадян з їх подальшою реєстрацією, а не встановлює самого факту порушення.
Окремо слід зазначити, що визнання протиправними дій чи рішень ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стосуються мобілізації ОСОБА_1 , не відновлять порушених прав позивача, оскільки наслідком такого способу захисту прав не може бути звільнення останнього з військової служби.
Як зазначено судом вище, правовідносин між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані з мобілізацією останнього, завершилися прийняттям наказу про призов по мобілізації та направлення позивача з 27.08.2024 у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 .
Таким чином, направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 свідчить про реалізацію такого наказу та виникнення нових правовідносин правовідносин між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 , які стосуються не мобілізації, а проходження військової служби.
Згідно копії довідки Військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2024 за №4881 позивач з 28.08.2024 по теперішній час (18.09.2024 дата видачі довідки) проходить військову службу у складі ВЧ НОМЕР_1 (а.с.59).
Такі обставини свідчать про виникнення правовідносин між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 , а саме правовідносин, пов`язаних із проходженням військової служби.
Суд звертає увагу на те, що для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.
З урахуванням вище наведеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 та, відповідно, відсутність правових підстав для скасування наказу відповідача 1 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації в частині призову ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання відповідача 2 припинити проходження позивачем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 з моменту набрання рішенням законної сили та виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 із виданням наказу про звільнення з військової служби, суд зазначає таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (надалі по тексту також - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частинами 5, 7 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (надалі по тексту також - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
- призовники - особи, які взяті на військовий облік;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232-XII).
Згідно із частиною 6 статті 2 цього Закону №2232-XII, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008 (надалі по тексту також Положення №1153/2008) визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (надалі по тексту також - військова служба) в добровільному порядку або за призовом (пункт 2 Положення №1153/2008).
За змістом пункту 5 Положення №1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (надалі по тексту також - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 6 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За змістом частини 3 статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу XII Інструкції № 280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.
Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.
Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції № 280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
За змістом пунктів 1, 2, 8 Розділу V вказаної Інструкції військовослужбовці, які переміщуються по службі з одних військових частин до інших, під час прямування до них рахуються як поповнення. Відправлення поповнення здійснюється як у складі команд, так і поодинці. Під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи, зокрема, іменний список або припис (в якому вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано їх особові справи) на відправлених - у старшого команди. Прийом поповнення проводиться поіменно, за іменним списком на поповнення, отриманим від старшого команди. Приймати поповнення без поіменної перевірки заборонено.
Слід зазначити, що організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Водночас, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
ІНФОРМАЦІЯ_9 27.08.2024 видано поіменний список за №6/1/4 військовозобов`язаних, які відправлені ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до змісту вказаного поіменного списку, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , направлено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с.102-103).
Згідно даних, що містяться у військовому квитку серії НОМЕР_3 позивача зараховано курсантом до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.76).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2024 за №246, відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 за №69/2022 ОСОБА_1 з 28.08.2024 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта та вважати таким, що з 28.08.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.55).
Слід зазначити, що з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.
При цьому, оскаржуваний позивачем наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2024 за №246 є виконаним з моменту зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.
Відповідно до пункту 7 Положення №1153/2008 військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Підстави звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 за №40 (надалі по тексту також Інструкція №40), рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.
За змістом абзацу 4 пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Суд звертає увагу, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Отож, порядок та підстави припинення військової служби передбачені Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008.
Матеріали адміністративної справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до командування ВЧ НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби. Доказів протилежного сторони суду не надали.
Також позивачем не доведено перед судом обставин наявності у ОСОБА_1 підстав для звільнення з військової служби, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.
З аналізу вказаного вище правового регулювання слід дійти висновку, що скасування наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2024 за №246 про зарахування позивача до списків особового складу частини та приступлення до виконання обов`язків, який вичерпав свою дію фактом виконання з моменту вступу позивача на військову службу за призовом, не може мати правових наслідків у вигляді звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Слід вкотре зазначити, що після набуття позивачем статусу військовослужбовця Збройних Сил України правовідносини щодо проходження військової можуть бути припинені лише шляхом звільнення з військової служби, підстави та порядок якого визначені Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008.
Окремо необхідно звернути увагу на те, що за наявності підстав, визначених Законом №2232-XII, ОСОБА_1 має право звернутись із рапортом до командування військової частини в котрій проходить військову службу про звільнення з військової служби.
Враховуючи вище наведене, підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2024 за №246 в частині зарахування позивача до списків особового складу частини та приступлення до виконання обов`язків і зобов`язання припинити проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 з моменту набрання рішенням законної сили та видати наказ про звільнення з військової служби, відсутні.
Таким чином, суд вважає, що доводи позовної заяви не знайшли свого документального та нормативного підтвердження та спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності/дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 , видання наказу про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації в частині призову позивача та направлення його для проходження військової служби за призовом під час проведення загальної мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .
Також судом встановлено відсутність протиправності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а тому такий не підлягає скасуванню.
Позивачем не доведено перед судом наявності законних підстав для припинити проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 , і, як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання відповідача 2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та видати наказ про звільнення з військової служби.
За приписами частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі діяли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову та не понесення позивачем судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів оплати сторонами інших судових витрат у справі, керуючись статтею 139 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстави для розподілу судових витрат у справі.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ); адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_9 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ), АДРЕСА_3 ;

відповідач 2 - Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ), АДРЕСА_4 .

Суддя Чуприна О.В.