Справа № 480/6578/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 480/6578/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Сумського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Сумського окружного адміністративного суду (надалі - відповідач), у якій позивач просить:

- визнати протиправним наказ Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року №4-ОС в частині здійснення ОСОБА_1 перерахунку та встановлення надбавки за вислугу років на державній службі у 2024 році (з 01 січня 2024 року) у розмірі 30% та скасувати наказ Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 №4-ОС в частині перерахунку та встановлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі у 2024 році (з 01 січня 2024 року) в розмірі 30% посадового окладу;

- зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу Сумського окружного адміністративного суду «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 » від 12 вересня 2023 року №223-ОС, починаючи з 01 січня 2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 31.03.2016 позивач працює на посаді провідного спеціаліста відділу документального забезпечення та має стаж державної служби понад 15 років. 09.01.2024 Сумським окружним адміністративним судом видано наказ №4-ОС Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду", яким встановлено позивачу з 01.01.2024 на 2024 рік надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу. ОСОБА_1 зазначає, що норми Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", які регулюють питання права на заробітну плату за вислугу років державному службовцю апарату суду, а саме встановлення 2 відсотків за кожний рік державної служби, але не більше 30 відсотків на посадовий оклад, не відповідають нормам Конституції України та нормам спеціального Закону України "Про державну службу", тому вважає оспорюваний наказ в частині здійснення перерахунку та встановлення надбавки за вислугу років на державній службі протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року матеріали адміністративної справи №480/6578/24 передано на розгляд Другого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності. /а.с. 25/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року адміністративну справу №480/6578/24 за позовом ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду. /а.с 33/.

Справа №480/6578/24 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 02 вересня 2024 року /а.с. 36/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 у справі №480/6578/24. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №480/6578/24. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13 вересня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив Сумського окружного адміністративного суду на позовну заяву /а.с. 44-46/, в якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що на виконання вимог НАДС України прийнято наказ від 09.01.2024 №4-ОС Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду", яким встановлено надбавку за вислугу років відповідно до абзацу 2 пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік". Пояснює, що наслідком прийняття відповідачем спірного наказу не стало звуження (зменшення чи погіршення) прав позивача на оплату праці, адже вцілому заробітна плата позивача не зменшилась у порівняні з минулим періодами.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

02.09.2014 позивач призначена на посаду секретаря судового засідання відділу організаційного забезпечення розгляду справ Сумського окружного адміністративного суду, як така, що успішно пройшла стажування, за переведенням із Великописарівського районного суду Сумської області із збереженням десятого рангу державного службовця в межах п`ятої категорії посад державних службовців (запис № 15); 31.03.2016 позивач переведена на посаду провідного спеціаліста відділу документального забезпечення Сумського окружного адміністративного суду зі збереженням десятого рангу державного службовця в межах п`ятої категорії посад державних службовців (запис №18), що підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1 /а.с. 11-17/.

Наказом Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 №223-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 " встановлено ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення Сумського окружного адміністративного суду з 12 вересня 2023 року надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 45% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад п`ятнадцять років /а.с. 6/.

Наказом Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 №4-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду" відповідно до абзацу 2 пункту 12 прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-ІХ, Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року, встановлено ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення, з 01 січня 2024 року надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад п`ятнадцять років (пункт 25 наказу). Підстава: трудові книжки працівників апарату суду, розрахунок стажу на державній службі працівників апарату суду.

Позивач не погодилася з наказом Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 №4-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду" в частині встановлення ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення, з 01 січня 2024 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу за стаж державної служби понад п`ятнадцять років, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 №4-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду" в частині встановлення ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення, з 01 січня 2024 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу за стаж державної служби понад п`ятнадцять років, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено положеннями Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із статтею 155 Закону №1402-VIII організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату.

Положення про апарат суду розробляється на підставі типового положення про апарат суду та затверджується зборами суддів відповідного суду. Тимчасове положення про апарат новоутвореного суду затверджується тимчасово виконуючим обов`язки керівника апарату цього суду.

Типове положення про апарат суду затверджує Державна судова адміністрація України за погодженням із Вищою радою правосуддя.

Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Структура і штатна чисельність апаратів місцевих судів за погодженням із головою суду затверджуються відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України, апаратів апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів - Державною судовою адміністрацією України за погодженням з головою суду в межах видатків на утримання відповідного суду. Тимчасова структура та тимчасова штатна чисельність апарату новоутвореного суду затверджується тимчасово виконуючим обов`язки керівника апарату цього суду за погодженням із Головою Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частини 4 статті 150 Закону №1402-VIII розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу.

Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.

Схема посадових окладів із визначенням коефіцієнтів для державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України.

Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон №889-VIII), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 3 Закону №889-VIII встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця (частина 1).

Згідно із статтею 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону № 889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно з частиною 1 статті 46 Закону № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.

Відповідно до частин 1-2, 4-5, 8 статті 50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Отже, Закон № 889-VIII є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби, що включає в себе й питання оплати праці державних службовців.

За визначенням пункту 24 частини 1 статті 1 Бюджетного кодексу України закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік", який набрав чинності 01.01.2024 (далі - Закон № 3460-IX), встановлено, що у 2024 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, крім державних органів, зазначених у пунктах 20-22 цього розділу.

У 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Листом Національного агентства України з питань державної служби від 19.01.2024 р. №926/92-24 надано такі роз`яснення: "пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон) установлено, що у 2024 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, крім державних органів, зазначених у пунктах 20 22 цього розділу. Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону встановлено, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з пунктом 13 Прикінцевих положень Закону умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50 відсотків посадового окладу на місяць. Отже, у 2024 році оплата праці державних службовців державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році з урахуванням пункту 12 Прикінцевих положень Закону. Державним службовцям державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, надбавка за вислугу років у 2024 році встановлюється на рівні 2 відсотків від посадового окладу за кожний рік стажу державної служби та не може перевищувати 30 відсотків посадового окладу".

Окремо в листі повідомлено, що роз`яснення міністерств, інших центральних органів виконавчої влади мають лише роз`яснювальний характер і не встановлюють правових норм.

Після прийняття Закону №3460-IX будь-яких змін щодо зменшення щорічного та граничного відсотку набавки за вислугу років, у тому числі, у зв`язку із проведенням класифікації посад до Закону №889-VIII не вносилося.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин з 01.01.2024 діють дві норми щодо визначення розміру надбавки за вислугу років державним службовцям: пункт 12 Прикінцевих положень Закону №3460-IX, який поширюється на державних службовців органів, у яких проведено класифікацію посад, та частина 1 статті 52 Закону № 889-VIII, яка поширюється на всіх державних службовців.

Водночас, пункт 12 Прикінцевих положень Закону №3460-IX зменшує граничний розмір надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, а також зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, тобто запроваджує менший розмір надбавки за вислугу років на державній службі, ніж це передбачено частиною 1 статті 52 Закону № 889-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі №1-7/99за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) розтлумачено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001).

Як встановлено судом, наказом Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 №223-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 " встановлено ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення Сумського окружного адміністративного суду з 12 вересня 2023 року надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 45% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад п`ятнадцять років /а.с. 6/.

У подальшому наказом Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 №4-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду" провідному спеціалісту відділу документального забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року зменшено раніше встановлену надбавку за вислугу років з 45% до 30% посадового окладу за стаж державної служби понад 15 років, незважаючи на те, що стаж її державної служби збільшився, а частина 1 статті 52 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", на підставі якої позивачу раніше було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 45 посадового окладу, є чинною та зміни до цієї норми не вносилися.

Суд зазначає, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

За загальним правилом вирішення колізій, визначеним частиною 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У пункті 2.1 Рішення від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): закон пізніший має перевагу над давнішим (lex posterior derogat priori) закон спеціальний має перевагу над загальним (lex specialis derogat generali) закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Отже, в національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права "спеціальний закон скасовує дію загального закону" (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.

За таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закон № 889-VIII, що є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби, що включає в себе й питання оплати праці державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Отже, державні установи повинні бути послідовними щодо прийнятих ними нормативних актів, а також дотримуватися розумної рівноваги між передбачуваністю (довірою, законними очікуваннями, впевненістю) особи і тими інтересами, заради забезпечення яких у регулювання вносяться зміни. Повага до такої впевненості, як зазначав Європейський суд з прав людини, має бути мірою правового захисту у внутрішньому праві проти свавільного втручання державних органів у гарантовані права (пункт 156 Рішення у справі "Kopecky проти Словаччини" від 28 вересня 2004 року, заява № 44912/98).

Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі "Новік проти України" (18 грудня 2008 року) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а виснувала, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, виходячи з принципу правої визначеності, як складового елементу верховенства права, гарантованого статті 8 Конституції України, за наявності суперечностей та неоднозначного тлумачення слід віддати перевагу найбільш сприятливому для особи тлумаченню національного законодавства, а саме частині 1 статті 52 Закону № 889-VIII, яка до того ж є нормою спеціального Закону щодо спірних правовідносин, оскільки Закон №889-VIII є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби, що включає в себе й питання оплати праці державних службовців, на відміну від пункту 12 Прикінцевих положень Закону № 3460-IX, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду, що в силу положень статті 3 Бюджетного кодексу України починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, тобто у даному випадку з 01.01.2024 по 31.12.2024.

При цьому, роз`яснення НАДС, інших міністерств та центральних органів виконавчої влади щодо розрахунку заробітної плати чи листи таких органів з відповідних питань мають лише інформаційний характер і не встановлюють правових норм, а тому не можуть покладатися в основу видання наказів щодо встановлення складових заробітної плати державних службовців.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що наказ Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року №4-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду" в частині встановлення ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення, з 01 січня 2024 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу за стаж державної служби понад п`ятнадцять років, - прийнятий відповідачем з порушенням частини 1 статті 52 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" та без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату провідному спеціалісту відділу документального забезпечення Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року надбавки за вислугу років відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, на підставі наказу Сумського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року №223-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 " з урахуванням раніше виплаченої суми надбавки за вислугу років.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню.

Підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Сумського окружного адміністративного суду (ідентифікаційний код 35907252, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року №4-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату суду" в частині встановлення ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу документального забезпечення, з 01 січня 2024 року надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу за стаж державної служби понад п`ятнадцять років.

Зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату провідному спеціалісту відділу документального забезпечення Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року надбавки за вислугу років відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, на підставі наказу Сумського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року №223-ОС "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 " з урахуванням раніше виплаченої суми надбавки за вислугу років.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич