Справа № 200/7032/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року Справа№200/7032/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.08.2024 №97; - зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також позивач просив, зокрема, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 000,00 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається те, що у зв`язку з досягненням 56-річного віку він мав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а відповідачем було протиправно та безпідставно двічі відмовлено в такому призначенні.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 200/1905/24 визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2024 №05313001. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 26.05.1986 по 05.07.1986, з 22.12.1986 по 01.03.1987, з 11.09.1989 по 10.09.1991, з 16.01.1996 по 02.12.1996, з 03.12.1996 по 22.12.1997. посилається на те, що на виконання цього рішення відповідачем зараховано спірні періоди роботи до пільгового стажу позивача та повторно розглянуто заяву від 26.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За наслідками розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.08.2024 № 97, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Зазначає, що вік позивача на дату звернення становить 56 років. Страховий стаж позивача становить 37 років 9 місяців 23 дні з урахуванням кратності 41 рік 9 місяців 23 дні. Пільговий стаж позивача за Списком 1 становить 4 роки 2 місяці 27 днів. За доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Вважає, що оскільки позивач має менше половини пільгового стажу за Списком №1, то підстави для застосування зменшення пенсійного віку позивачу для призначення пенсії відсутні. Також відповідач вважає, що оскільки позивачем у цій справі не надано детального опису робіт (наданих послуг), Головне управління позбавлене можливості оцінити співмірність витрат, їх реальність та необхідність, і просить відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 24.05.2001.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 20224 року у справі № 200/1905/24 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2024 №97. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 26.05.1986 по 05.07.1986, з 22.12.1986 по 01.03.1987, з 11.09.1989 по 10.09.1991, з 16.01.1996 по 02.12.1996, з 03.12.1996 по 22.12.1997. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Судом у вказаній справі встановлено, що: «Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи про роботу позивача у періодах, що зазначені нижче: - з 26.05.1986 по 05.07.1986 учень гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті у шахтоуправлінні «Холодна Балка» (записи 1 та 2); - з 22.12.1986 по 02.03.1987 підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті у шахтоуправлінні «Холодна Балка» (записи 3 та 4); - з 02.03.1987 по 16.04.1987 дублер гірничого майстра у шахтоуправлінні «Холодна Балка» (записи 4-5); - з 11.09.1989 по 10.09.1991 підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті у шахтоуправлінні «Холодна Балка» (записи 6-8); - з 16.01.1996 по 02.12.1996 підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті у виробничому об`єднання «Макіїввугілля» (запис 13 та 14); - з 03.12.1996 по 22.12.1997 заступник начальника по прогнозу з повним робочим днем в шахті виробничого об`єднання «Макіїввугілля» шахта №10 (запис 15 та 16).».

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 200/1905/24 повернуто заявникові.

За наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.08.2024 № 97 на виконання рішення суду 13.08.2024 від № 200/1905/24.

Указаним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Зазначено, що вік заявника 56 років 4 місяці 16 днів. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 200/1905/24 визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2024 №97. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 26.05.1986 по 05.07.1986, з 22.12.1986 по 01.03.1987, з 11.09.1989 по 10.09.1991, з 16.01.1996 по 02.12.1996, з 03.12.1996 по 22.12.1997. Страховий стаж особи становить 37 років 9 місяців 23 дні з урахуванням кратності 41 рік 9 місяців 23 дні. Пільговий стаж особи за Списком 1 становить 4 роки 2 місяці 27 днів. За доданими документами до страхового не зараховано період роботи з 01.04.2003 по 30.10.2003, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків за вище зазначені періоди. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, на підставі документів, визначених. За доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

З форми РС-право щодо позивача випливає, що всього страховий стаж позивача складає 37 років 9 місяців 23 дні.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 1 ст. 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з абзацом першим ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Отже, у межах спірних правовідносин, суд зазначає, що наведеними приписами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено зменшення пенсійного віку, установленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, якщо особа має не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту.

Водночас абзацом другим ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено зменшення пенсійного віку установленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону для осіб за наявності стажу на «підземних» роботах. Тобто законодавець установив особливості зменшення пенсійного віку для осіб, які мають стаж на підземних роботах.

З установлених у рішенні суду від 21 червня 20224 року у справі № 200/1905/24 обставин та трудової книжки позивача випливає, що він має пільговий стаж за Списком № 1 саме на підземних роботах.

Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню абзац другй ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, який не передбачає умови, за якою особа повинна мати не менше половини стажу на зазначених роботах.

Суд зазначає, що оскільки пільговий стаж позивача за Списком № 1 на підземних роботах становить 4 роки 2 місяці 27 днів, він має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 56 років, тобто зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки. Страховий стаж позивача складає 37 років 9 місяців і 23 дні. Тому позивач має право на призначення йому пенсії відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, оскаржуване рішення відповідача є протиправним і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

До суду наданий ордер серія АЕ № 1263171 від 25.03.2024 і копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3421 від 31.07.2017, які видані адвокату Давиденко Дар`ї Ігорівні.

До суду також надана копія договору про надання професійної правничої допомоги від 25 березня 2024 року, який укладено між ОСОБА_1 і адвокатом Давиденко Д.І.

Відповідно до розділу 4 договору про надання професійної правничої допомоги від 25 березня 2024 року установлено, що гонорар (вартість послуг) адвоката становить, зокрема, в суді першої інстанції (від початку вступу адвоката до справи до набрання рішенням законної сили) - 4 000,00 грн, з урахуванням податків та зборів. Пунктом 4.2 розділу 4 передбачено, що 4.2. протягом 3 робочих днів після підписання договору відбувається оплата за складання позовної заяви.

Частиною 1 і п. 3 ч. 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-7 ст. 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розподілу між сторонами разом підлягає витрати на правничу допомогу, що сплачені або підлягають сплаті. Тому ці витрати підлягають розподілу незалежно від надання позивачем доказів їх фактичної сплати.

У відповідності до ч. 1 і ч. 9 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, до адвокат позивача не надав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів сплати позивачем гонорару адвокату.

Отже, суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до квитанції №Z8FK-8U7Q-D78E від 07.10.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позову в загальному розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява ОСОБА_1 подана через систему «Електронний суд», тому позивач мав 968,96 грн судового збору.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 968,96 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Сума в розмірі 242,24 грн є частиною судового збору, що внесена в більшому розмірі ніж установлено Законом України «Про судовий збір», а тому може бути повернута за клопотанням позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (ідентифікаційний код: 21084076; 33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії від 21.08.2024 № 97.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 26.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судових витрат у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Повне рішення суду складено 13 листопада 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков