Справа № 600/3432/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3432/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача про виклик свідків у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 24 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та в організації заміни виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01 липня 2024 року №232 про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу під час мобілізації, в особливий період;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 24 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та організувати проходження альтернативної (невійськової) служби, зокрема, шляхом виконання робіт на умовах цивільно-правової угоди, або шляхом виконання суспільно-корисних робіт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року №753 Порядок залучення працездатних осіб до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України №475 від 23 вересня 2014 року, №716 від 21 червня 2022 року, №1119 від 27 жовтня 2023 року, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що позивача було протиправно призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскільки з 15 липня 2014 року він є членом та служителем-проповідником релігійної організації Християнська Євангельська Церква Благовістя, віровчення якої не допускає насіння військового форменого одягу, прийняття військової присяги та користування зброєю. Відповідно, позивач вважає, що наявність власних релігійних переконань, які, зокрема, не допускають користування зброєю, унеможливлюють виконання ним військового обов`язку. Вказано, що при взятті на військовий облік позивач усно повідомляв відповідача про наявність у нього релігійних переконань і просив замінити виконання військового обов`язку на невійськову службу, а згодом подав і відповідну письмову заяву та заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Однак 01 липня 2024 року позивача було призвано на військову службу і направлено на проходження військової підготовки. При цьому, як зазначено в позові, відповідачем було проігноровано факт приналежності позивача до релігійної організації, віровчення якої не допускає використання зброї та складення військової присяги. Також відповідачем не взято до уваги пред`явлену позивачем довідку Християнської Євангельської Церкви Благовістя та його бажання здійснювати суспільно корисні роботи поза військовою службою. Також позивач зазначив, що за результатами розгляду його заяви про заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою відповідач відмовив у її задоволенні, з чим він також не погоджується і вважає, що за наявності релігійних переконань щодо заборони носіння зброї і належності до релігійної організації, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, він має право на заміну військового обов`язку (у тому числі і військової служби під час воєнного стану) альтернативною службою. Натомість відповідач, відмовивши позивачу у задоволенні поданої ним заяви, порушив право позивача на свободу совісті та віросповідання. Також позивач, обґрунтовуючи право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною службою, посилався на незадовільний стан здоров`я.

Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01 липня 2024 року №232 про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу під час мобілізації, а також копії інших документів, що стосуються спірних відносин; в задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено. Для подання до суду витребуваних доказів встановлено відповідачу строк, встановлений для подання відзиву на позовну заяву, тобто п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що альтернативна служба запроваджується лише замість строкової військової служби, натомість позивач був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період, що виключає наявність у нього права на заміну виконання військового обов`язку альтернативною службою. Вказано, що Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачено наявності альтернативної (невійськової) служби під час дії воєнного стану, а також надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації віруючим громадянам, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних. Також Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» не визначено порядок проходження альтернативної (невійськової) служби в умовах воєнного стану. Крім цього відповідач вказав про те, що позивачем не доведено наявність достатніх правових підстав, які б надавали йому беззаперечне право на сумлінну відмову від військової служби. Так, позивачем було надано лише довідку релігійної організації Християнської Євангельської Церкви Благовістя. Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача відповідних глибоких, щирих та послідовних релігійних переконань, позивач до суду не подав. У зв`язку з наведеним, а також зважаючи на наявність у позивача статусу військовозобов`язаного, він підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а тому оскаржувані в даному позові дії та наказ про призов на військову службу, на думку відповідача, є правомірними. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

У поданій до суду відповіді на відзив представник позивача виражає нехгоду з позиією відповідача та просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім цього, заявник просить суд викликати до суду свідків, зазначених у позовній заяві, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказане суд розцінює як клопотання про виклик свідків та зазначає таке.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою та другою статті 65 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи.

Згідно частини першої статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини першої статті 92 Кодексу адміністративного судочинства України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

Згідно частини другої статті 92 Кодексу адміністративного судочинства України у заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Як вбачається зі змісту відповіді на відзив, у ній не міститься обґрунтованих доводів необхідності допиту як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зокрема, представник позивача зазначає, що названі вище особи можуть підтвердити належність позивача до релігійної організації, вчення якої проповідує заборону носіння військової форми та застосування зброї проти людей.

Проте представником позивача не наведено обґрунтованих доводів важливості таких обставин та значення їх для правильного вирішення даного спору в межах заявлених позовних вимог, а також не наведено обґрунтованих доводів неможливості встановлення таких обставин на підставі письмових доказів, доданих до позову на підтвердження того, що позивач дійсно належить до релігійної організації, вчення якої проповідує заборону носіння військової форми та застосування зброї проти людей.

На переконання суду, клопотання про виклик свідків є необґрунтованим та безпідставним. Доцільності допиту як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає. Відтак, указане клопотання задоволенню не підлягає.

При цьому, вирішуючи подане клопотання, суд також звертає увагу на те, що позивачем (його представником) не було подано до суду у порядку, встановленому частиною сьомою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з метою подальшого проведення допиту в судовому засіданні осіб, про яких зазначено в клопотанні про виклик свідків.

Керуючись статтями 65, 72, 91, 92, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк