Справа № 211/4412/24
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/4412/24
Провадження № 2-а/211/36/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Строгановій Е.О.,

за участю: представника позивача Чухонцевої Д.В., представника відповідача Петренка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Металургійно- ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № уп/10162 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн. Вказує, що він є заброньованою особою до 08.08.2024 та включений до Списку військовозобов`язаних працівників АТ «Укрзалізниця» до бронювання на період мобілізації та на воєнний час за наказом Міністерства економіки України на підставі погодження Генерального штабу Збройних сил України, що підтверджується довідками АТ «Укрзалізниця» та Міністерства оборони. Згідно частини 3 пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024, військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом. Таким чином, направлення його на медичний огляд співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 суперечить чинному законодавству та є протиправним. Позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 . № уп/10162 від 02.07.2024 по справі про адміністративне правопорушення про накладання на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 25 500 грн.; провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

06 серпня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У судовому засіданні встановлено, що 02.07.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол №1161/24 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та винесено постанову № уп/10162 по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 54, 55, а.с. 56, 57).

Згідно постанови, 02.07.2024 о 13 годині 00 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено факт порушення вимог чинного законодавства, військовозобов`язаним, якому належним чином вручено повістку за місцем роботи СП «Криворізьке локомотивне депо» на прибуття 02.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Під час вручення повістки, військовозобов`язаний від отримання та підписання відмовився, даний факт було зафіксовано Актом про відмову від отримання повістки. Будучи належним чином сповіщений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній на вказану в повістці дату та час відмовився прибувати без поважних причин. Перебуваючи в розшуку відділенням поліції №1 у зв`язку з вчиненням аналогічного адміністративного правопорушення, останнього було доставлено 02.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу. Під час складання протоколу було встановлено порушення вимоги частини 1 та 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для направлення на проходження медичного огляду. Однак останній категорично відмовився прибувати по повістці та проходити медичне обстеження. Доказів відсутності складу правопорушення не надано, поважні причини неприбуття відсутні. В діях військовозобов`язаного наявний склад адміністративного правопорушення, який підтверджений належними доказами (повістка №9953/2 та акт відмови від 02.07.2024). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» В Україні з 24.02.2022 й донині діє особливий період в умовах правового режиму воєнного стану, тому за порушення в особливий період Закону України «Про оборону України» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, підлягає притягненню до відповідальності, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підтвердження викладених у позовній заяві доводів позивач надав суду копію довідки №534 від 02.07.2024 та роздруківку з Військово-облікового документа Резерв+, які свідчать, що позивач працює в АТ «Укрзалізниця» на посаді помічника машиніста тепловозу та відповідно до Наказу №16761 від 08.11.2023 Міністерства економіки України про бронювання військовозобов`язаних за АТ «Укрзалізниця» військовозобов`язаний ОСОБА_1 заброньований АТ «Укрзалізниця» строком до 08.08.2024 (а.с. 23, 24).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частинами 5, 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. ч. 3, 5 статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 2 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Згідно вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, 1) організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; 2) здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; 3) виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; 4) організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 02.07.2024 за повісткою.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст, визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Як встановлено судом, вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, 28.06.2024 посадовій особі АТ «Укрзалізниця» РФ «Придніпровська залізниця» вручено Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №4/9953 від 28.06.2024, яким з метою проходження медичної комісії зобов`язано роботодавця здійснити оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та забезпечити прибуття з 02.07.2024 по 02.07.2024 о 09.00 год., зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 45).

На виконання вказаного Розпорядження начальником Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» видано 28.06.2024 наказ «З особового складу» №736/ОС, яким на заступника начальника депо ОСОБА_6 покладено обов`язок здійснити оповіщення під особистий підпис ОСОБА_3 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою проходження медичної комісії та забезпечити його прибуття 02.07.2024 о 09:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Із вказаним вище наказом від 28.06.2024 ОСОБА_1 ознайомлений 02.07.2024, що підтверджується копією цього наказу, долученого до відзиву відповідачем та наявного у матеріалах справи.

Також судом встановлено, що 02.07.2024 було складено АКТ відмови від отримання повістки, в якому зазначено, що під час здійснення оповіщення громадянина ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, в акті вказано, що текст повістки про явку на 09:00 год. 02.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було озвучено ОСОБА_1 о 09:34 год. 02.07.2024, що підтверджується копією Акту, долученого відповідачем до відзиву та наявного у матеріалах справи (а.с. 48).

При цьому працівниками поліції 02.07.2024 було здійснено адміністративне затримання громадянина ОСОБА_1 та відповідно складено протокол АА №184717 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 261 КУпАП. З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення АТ «Укрзалізниця» учбовий корпус АДРЕСА_2 02.07.2024 о 09.30 год. для складання протоколу про адміністративне правопорушення призовника щодо невиконання законодавства про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку із вчиненням ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 21, 22).

Отже, з наведеного вище вбачається, що про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 02.07.2024 ОСОБА_1 дізнався о 09:34 год. 02.07.2024, будучи затриманим з 09.30 год. 02.07.2024. При цьому варто зауважити, що ОСОБА_1 був звільнений 02.07.2024 о 12.30 год. у зв`язку з передачею до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, з 12.30 год. 02.07.2024 ОСОБА_1 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цього ж дня, відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №1161/24 від 02.07.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зі змісту протоколу вбачається, що факт порушення ОСОБА_1 Закону України «Про оборону України та абзацу 2 частин 1 та 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено в ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13:00 год. 02.07.2024, а розгляд справи про адміністративне правопорушення за даним протоколом відбудеться о 13:30 год.02.07.2024 (а.с. 54, 55).

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №уп/10162 від 02.07.2024, ОСОБА_1 був присутній під час її постановлення.

Отже, з аналізу вказаних вище документів вбачається, що ОСОБА_1 після оголошення йому тексту повістки о 09:34 год. 02.07.2024 був позбавлений фізичної можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09.00 год. 02.07.2024 за незалежних від нього підстав. Ба більше, ОСОБА_1 з 12:25 год. до 17:00 год. 02.07.2024 перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Книги обліку відвідувачів та видачі одноразових перепусток на адміністративно-господарчу територію, долученої відповідачем до відзиву та наявного у матеріалах справи (а.с. 49-52).

Однак, відповідачем не було вручено направлення на проходження медичної комісії 02.07.2024 ОСОБА_1 , крім того, матеріали справи не містять доказів відмови в отриманні такого направлення, тому суд вважає встановленим факт того, що позивач від проходження медичного огляду не відмовлявся.

До відзиву відповідачем також долучено копію розписки про отримання ОСОБА_1 02.07.2024 повістки № про його виклик на 03.07.2024 о 07:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду (а.с. 58).

Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Керуючись ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП був виключно факт відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, чинним законодавством не встановлено прямого обов`язку військовозобов`язаного отримувати повістку, невиконання якого само по собі мало б наслідки притягнення до відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Повістка є формою запрошення (сповіщення, повідомлення) особи про необхідність явки до територіального центру комплексування та соціальної підтримки. Процедура вручення повісток передбачає складання акту про відмову у її отриманні із підписом уповноважених осіб та свідків. При цьому, особа, відмовившись від отримання повістки, може в подальшому з`явитися на визначені час і дату до ТЦК, і у такому випадку підстав для визнання її поведінки щодо відмови у отриманні повістки протиправною не буде. Порушенням вимог закону визнається невиконання вимог щодо прибуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, незалежно від отримання або неотримання повістки, при цьому факт неявки має бути зафіксований як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові про притягнення до відповідальності. Проте, матеріалами справи встановлено, що обставини щодо неявки позивача на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 02.07.2024 ні протоколом, ні оскаржуваною постановою, не встановлені. Ба більше, зміст повістки про явку на 02.07.2024 о 09:00 год. позивачу було доведено 02.07.2024 о 09:34 год., коли ОСОБА_1 вже був затриманий, після чого доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де відносно нього було складено протокол за відмову від отримання повістки та повідомлено про розгляд справи 02.07.2024 о 13:30 год.

Слід також зазначити, що абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При вирішенні питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП з`ясування обставин щодо порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема, щодо встановлення факту неявки особи на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в тому числі щодо існування поважних причин такого неприбуття, є обов`язковим.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це систематизована сукупність ознак та обставин, що характеризують зовнішню сторону правопорушення. До неї відносяться: саме протиправне діяння; шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між протиправним діянням та шкідливими наслідками, що наступили; час, місце, умови, способи та засоби вчинення правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, відповідачем об`єктивна сторона правопорушення, що інкримінується позивачу, не розкрита. Зокрема, не визначено суть протиправної поведінки позивача та її шкідливих наслідків, не доведений причинний зв`язок між відмовою від отримання повістки та невиконанням обов`язку з`являтися за викликом територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, не зазначено час, місце, умови, способи вчинення правопорушення та не встановлено обставин та щодо фактичного неприбуття позивача на виклик до ТЦК, причин неявки тощо.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі наведені у позові факти, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. У порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на викладене вище, постанова по справі про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн., відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 132, 139, 243, 286, 393 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Постанову № уп/10162 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену 02.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Юзефович