Справа № 480/6064/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2024 року Справа № 480/6064/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6064/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 480/8368/21 наказом Головного управління ДФС у Сумській області № 1-рг від 13 лютого 2023 року позивача поновлено на посаді головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області.
Позивач не погоджується із оскаржуваним наказом та вважає, що наказ видано формально, що не призвело до фактичного виконання рішення суду від 25 січня 2022 року у справі №480/8368/21, а також до поновлення на роботі, чим порушено його право на працю.
Крім того, зазначеним наказом позивача поновлено на роботі не з дати звільнення, а з наступної дати, після ухвалення Сумським окружним адміністративним судом рішення від 25 січня 2022 року у справі № 480/8368/21.
Відтак, позивач вважає, що внаслідок видання оскаржуваного наказу він не має можливості приступити у 2024 році до виконання службових обов`язків головного державного інспектора з юридичних питань Роменської ОДПІ.
Судом відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач своїм правом щодо надання відзиву на позов не скористався та відзив на позов суду не надав.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №480/8368/21 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну у виконавчому листі боржника - ГУ ДФС у Сумській області на його правонаступника ГУ ДПС у Сумській області як відокремлений підрозділ.
У подальшому Сумським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №480/8368/21 та постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колоса Романа Володимировича від 17 лютого 2023 року №ВП 71081451 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі №480/8368/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 480/8368/21, 13.02.2023 головою комісії з реорганізації ГУ ДФС у Сумській області Сергієм Бойко видано наказ №1-рг, яким поновлено з 26.01.2022 ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (а.с. 8).
В подальшому наказом голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Сумській області № 1-рг від 04 січня 2024 року було доповнено наказ ГУ ДФС у Сумській області № 1-рг від 13 лютого 2023 року «Про поновлення на роботі», абзацом: «Визначити місце роботи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 » (а.с. 64).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
У системі права на захист трудових прав ключове місце належить праву на судовий захист. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. (ст.124 Конституції України)
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. (ст.129-1 Конституції України).
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду, зокрема, про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України "Про державну службу" (далі Закон №889-VIII).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до частини сьомої ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, що забезпечує невідкладний і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404).

Згідно з частиною другою ст. 65 Закону № 1404 рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно є обов`язковим та підлягає виконанню не з моменту набрання законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні та незалежно від того, чи буде оскаржуватись.

Ні Закон України "Про державну службу", ні КЗпП України не містить визначення поняття "поновлення на роботі", як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону № 1404-VIII.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23.02.2023 по справі № 340/2274/22 адміністративне провадження № К/990/25920/22, що враховується судом при розгляді даної справи, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/12318/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 709/1465/19, 30 листопада 2022 року у справі № 240/12764/21.

Отже питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду, шляхом видання наказу про поновлення працівника на роботі, та внесення змін до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.93 р. №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Отже, поновлення на попередній роботі відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яка, відповідно до цього рішення, визнається недійсною.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) зазначено, що незаконно звільнена особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

З матеріалів справи суд вбачає, що наказом ГУ ДФС у Сумській області від 13.02.2023 №1-рг, ОСОБА_1 поновлено на посаді головного державного ревізора інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області з 26.01.2022, тобто з дня наступного після прийняття судом рішення про його поновлення, а не з дня звільнення, що не відповідає переліченим вище нормативно правовим актам.

Також судом встановлено, що до звільнення робоче місце позивача знаходилося в приміщенні Роменської ОДПІ по АДРЕСА_2 .

Зазначена обставина не заперечувалася відповідачем по справі.

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 820/10744/15 виклав правову позицію, згідно з якою скасування наказу про звільнення повинно відновити те становище, що існувало до його прийняття, тобто, забезпечити позивачу ті ж самі умови праці, які останній мав до незаконного звільнення.

Таким чином, суд приходить висновку, що для виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 480/8368/21 відповідач зобов`язаний забезпечити позивача ті ж самі умови роботи, що існували до звільнення, зокрема й в частині визначення робочого місця у м. Ромни.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про державну службу» зміною істотних умов державної служби вважається зміна місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про державну службу» про таке попередження про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпПУ переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Верховний Суд України у постанові від 01 листопада 2017 у справі № 6-1471цс17 року виклав правову позицію відповідно до якої переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника.

Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.

Законодавець визначає поняття «інша місцевість» як інший населений пункт. Такого висновку можна дійти, проаналізувавши положення Постанови Кабінету Міністрів від 02 березня 1998 року № 255 «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість».

Так, суд звертає увагу, що відповідачем не було повідомлено позивача про зміну істотних умов державної служби.

Таким чином, визначивши місце роботи позивача в м. Суми відповідач фактично без згоди позивача перевів на роботу в інший населений пункт, внаслідок чого позивач не приступив до виконання своїх посадових обов`язків та не мав можливості отримувати заробітну плату.

Також згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 05.11.2024 ГУ ДФС у Сумській області не припинено та його відокремленим підрозділом є Роменське управління ГУ ДФС у Сумській області, яке розташоване за адресою: м. Ромни, вул. Гостиннодвірська, 37Б.

Таким чином, оскільки місце розташування Роменської ОДПІ протягом її існування як юридичної особи, а так само й Роменського управління ГУ ДФС у Сумській області не змінювалося, а до ГУ ДФС у Сумській області позивач у встановленому порядку переведений не був, а тому оскаржуваний наказ в частині визначення місця роботи ОСОБА_1 в кабінеті № 208, розташованому у приміщенні Головного управління ДФС у Сумській за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 13 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд зазначає, що наказ ГУ ДФС у Сумській області від 13.02.2023 №1-рг в частині, поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області відповідає резолютивній частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 480/8368/21.

Зі змісту позову суд вбачає, що незгода позивача із вказаним наказом в цій частині обґрунтовуються тим, що позивачу фактично не забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Суд зазначає, що вказані обставини не є підставою для скасування спірного наказу в частині поновлення позивача, оскільки, як зазначено судом вище, даний наказ в цій частині відповідає резолютивній частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 480/8368/21.

Натомість, не забезпечення роботодавцем фактичного доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків позивачем є підставою для вжиття заходів відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» або відповідно до ст.382 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Сумській області №1-рг від 13 лютого 2023 року (з урахуванням доповнень згідно наказу Головного управління ДФС у Сумській області № 1-рг від 04 січня 2024 року) щодо визначення дати поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області 26.01.2022 та щодо визначення місця роботи ОСОБА_1 за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, буд.13, каб. №208.

Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Сумській області №1-рг від 13 лютого 2023 року (з урахуванням доповнень згідно наказу Головного управління ДФС у Сумській області № 1-рг від 04 січня 2024 року) в частині визначення дати поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора інспектора з юридичних питань Роменської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області 26.01.2022 та в частині визначення місця роботи ОСОБА_1 за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, буд.13, каб. №208.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек