Справа № 206/4790/24
Суддя: Плінська А. В.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/4790/24
Провадження 2-а/206/38/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Плінської А.В.,

при секретарі Крижко О.А.

з участю представника позивача Медведєвої Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , якою на останнього накладено грошове стягнення у розмірі 25 500 грн., а провадження просять закрити. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його притягнуто до відповідальності за неявку у визначений термін по повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вказане правопорушеня кваліфіковане як вчинення повторно, що на думку позивача є незаконним, оскільки в час та день зазначені у протоколі для розгляду справи з`явитись не міг, оскільки ще 11 червня 2024 року рішенням ВЛК був визнаний придатним для проходження військової служби та мобілізований. Крім того, розмір штрафу, на дату вчинення правопорушення був значно менший, аніж накладено на позивача. Також в діях позивача відсутня кваліфікуюча ознака повторність, що виключає можливість притягнення до відповідальності позивача.

Ухвалою від 17 вересня 2024 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням сторін.

7 жовтня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання про вилучення їх з кола відповідачів, оскільки вони жодних рішень щодо позивача не приймали, а ІНФОРМАЦІЯ_3 є суб`єктом владних повноважень та саме ними приймалось владне рішення щодо позивача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на вимогах до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, не скористались правом на подачу відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно протоколу №1522 про адміністративне правопорушення від 11 червня 2024 року ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він знаходиться у розшуку за те, що 14 грудня 2023 року о 09 -00 не з`явився по повістці, будучи оповіщеним 12 грудня 2024 року належним чином під його особистий підпис, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи призначено на 18 червня 2024 року о 09-00 год

Відповідно до постанови №1255 від 18 червня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 накладено стягнення в розмірі 25 500 грн. за неявку 14 грудня 2023 року о 09 -00 по повістці військовозобов`язаного. А постановою від 10 вересня 2024 року державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаної постанови про накладення штрафу, але вже в подвійному розмірі (ВП №76000677).

Як слідує з довідки військової частини НОМЕР_1 від 09 травня 2024 року №2/2684 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 13 червня 2024 року. Тобто розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який вже на той момент був мобілізований до військової частини.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхтоне може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Ч. 1, ч. 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, копію спірної постанови ОСОБА_1 не було вручено (а.с.19).

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зокрема зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч. 3ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»).

Відповідно до п.п 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно п. 3 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП ( в редакції чинній на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення ) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП ( в редакції чинній на момент вчинення правопорушення ) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч.1ст.38 КУпАП адміністративне стягнення можебути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення,а при триваючому правопорушенні -не пізніш як через два місяц із дня його виявлення,крім справ про адміністративні правопорушення,зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Як слідує з матеріалів справи, справа про адміністративне правопорушення була призначена до розгляду та розглянута в дату, коли ОСОБА_1 вже був мобілізований до військової частини та не міг з`явитися на розгляд та відповідно пояснити поважність причин неявки за повісткою, якщо такі були і надати відповідні докази, що очевидно є порушенням прав ОСОБА_1 . Крім того, правопорушення було вчинено 14 грудня 2023 року, що було відомо територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане було винесено лише 18 червня 2024 року, тобто через пів року після вчиненого і поза межами строку, передбаченому ст. 38 КУпАП. Крім того, розмір накладеного стягнення не відповідає розміру, який визначено КУпАП. За таких обставин, суд вважає що спірна постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю. Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані до ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх необхідно задовольнити в повному обсязі.

В частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки спірна постанова виносилась уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є належними відповідачами по справі, будь-яких порушень прав позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході розгляду даної справи судом не встановлено, а отже в цій частині вимог позивача слід відмовити.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.241-246,286,293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження -задовольнити частково.

Скасувати постанову №1255 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 ст. 210-1 КУпАП т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_2 від 18 червня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 25 500 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення- закрити.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови (м. Київ, вул.Павла Глазового, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів.

Суддя: А.В. Плінська