Справа № 548/2154/24
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/2154/24
Провадження №2-а/548/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

адвоката - Третяк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Третяк Катерина Павлівна до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивує позов тим, що постановою серії ЕНА №3092564 від 20.09.2024 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. за те, що 20.09.2024 р. о 15:28 год. у м.Київ, шосе Бориспільське, керував ТЗ - RENAULT DUSTER НОМЕР_2, належний ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування», не зареєстрованим в установленому законом порядку, чим порушив п. 30.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.121 ч.6 КУпАП.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного з`ясування обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не підтвердженна відповідними доказами, тому позивач просить скасувати постанову та стягнути з відповідача судовий збір.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 27.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін у справі за цим адміністративним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Третяк К.П. позов підтримали та просили суд його задоволити.

У судове засідання представник відповідача - Департаменту патрульної поліціїї України Олійник І.З. не з`явилася, подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову, так як працівником поліції було дотримано всіх вимог законодавства, а вина позивача доводиться тим, що продовження строку на проведення перереєстрації транспортного засобу власником не надає права водієві користуватись не перереєстрованим транспортним засобом і сам позивач у позові підтверджує факт керування автомобілем.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

З копії оскаржуваної постановисерії ЕНА №3092564 від 20.09.2024 року вбачається, що позивач 20.09.2024 р. о. 15:28 год. у м. Київ, шосе Бориспільське, керував ТЗ - RENAULT DUSTER НОМЕР_2, належний ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування», не зареєстрованим в установленому законом порядку, чим порушив п. 30.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.121 ч.6 КУпАП та на підставі даної норми на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Здійснюючи аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України щодо принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, суть частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зводиться до того, що безпосередньо в судовому засіданні відповідач- суб`єкт владних повноважень, повинен довести правомірність своїх дій.

У матеріалах справи наявна оскаржувана постанова.

Однак, така постанова розкриває лише суть вчинених дій та заходи реагування щодо них, проте аж ніяк не слугує доказом в адміністративній справі, оскільки прийнята на підставі узагальнення та оцінки суб`єктом владних повноважень усіх доказів в адміністративній справі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 30.05.2018р. по справі №337/3389/16-а, яка в силу ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Щодо доводів представника відповідача про те, що продовження строку на проведення перереєстрації транспортного засобу власником не надає права водієві користуватись не перереєстрованим транспортним засобом, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно п. 30.1 Постанови КМУ №1306 від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху» власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Проте згідно п.7. Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (постанова КМУ №1388 від 07.09.1998 р. зі змінами) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такізасоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Згідно п. 7 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери (постанова КМУ №1200 від 11.11.2009 р.) суб`єкти господарювання невідкладно вносять інформацію про надходження, передачу, реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, до електронного реєстру. У разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях внесення інформації до електронного реєстру суб`єктами господарювання про надходження, передачу, реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, тимчасово припиняється. З дня припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях суб`єкти господарювання протягом дев`яноста днів зобов`язані внести інформацію про надходження, передачу, реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, до електронного реєстру.

Згідно п. 8 постанови №1200 віл 11.11.2009 р. суб`єкти господарювання здійснюють продаж транспортних засобів, зокрема укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, які невідкладно вносяться до електронного реєстру, за місцезнаходженням торговельних приміщень. У разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях внесення інформації до електронного реєстру за місцезнаходженням торговельних приміщень суб`єктами господарювання про здійснення продажу транспортних засобів, зокрема укладення договорів купівлі- продажу транспортних засобів, тимчасово припиняється. З дня припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях суб`єкти господарювання, які здійснили продаж транспортних засобів, зокрема шляхом укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, зобов`язані протягом дев`яноста днів внести відповідну інформацію до електронного реєстру за місцезнаходженням торговельних приміщень.

Таким чином, власники зобов`язані реєструвати (перереєстровувати ) ТЗ в 10- денний строк з моменту придбання у власність, але на період воєнного стану такий період продовжений до 90- та днів після скасування воєнного стану на всій території України.

Законом № 3 891-IX "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»" воєнний стан, введений 24.02.2022 року, продовжено до 10.11.2024 року.

Таким чином, оскільки постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 р. та №1200 від 11.11.2009 р. (зі змінами) продовжили строки реєстрації (перереєстрації) ТЗ і на даний час ці строки не спливли, то відсутнє порушення п. 30.1 Постанови КМУ №1306 від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху» щодо перереєстрації ТЗ -RENAULT DUSTER НОМЕР_2 на ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування», а відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Конституцією України в ч. 1 ст. 19 закріплений «принцип свободи». Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Отже, дозволено роботи те, що не заборонено законодавством.

Оскільки відповідачем не вказано відповідного нормативно-правового акту, яким заборонено керування не перереєстрованим автомобілем і строки перереєстрації якого не спливли, то така експлуатація незабороненою.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, а також в постанові не наведено доказів, на яких ґрунтуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, у справі відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Дотримання усіх вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо розгляду адміністративних справ належними доказами не підтверджено. Відтак, належного виконання суб`єктом владних повноважень вимог процесуального законодавства, а отже і правомірності прийнятого рішення відповідачем не наведено, з огляду на відсутність доказів у матеріалах справи та не представлення їх суду для вивчення та оцінки в ході розгляду справи.

Оскільки законодавство України чітко не гарантує презумпцію невинуватості у справах про адміністративні правопорушення, Конституційний суд України (Справа № 1-34/2010) визнав, що презумпція невинуватості поширюється на справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченогост.121 ч.6 КУпАПне доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем інспектором передчасно, без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст. ст. 279, 283 КУпАП.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає достовірними обставини, повідомлені позивачем і жодним чином не спростовані відповідачем. За таких обставин, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення і з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати зі сплати судового збору у розмірі 605, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліціїї України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 257, 258, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6,9, 20, 77, 78, 90, 209, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Третяк Катерина Павлівна до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасуватипостанову ЕНА №3092564 від 20.09.2024 р., винесену інспектором 1 взводу 2 роти 3 бат. полку 2 управління патрульної поліції в м. Києві капітаном поліції Світайло Олегом Валерійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліціїї України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом 10 днів до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники процесу:

Позивач - ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ),

Представник позивача - адвокат Третяк Катерина Павлівна, юридична адреса: м.Хорол Лубенського району Полтавської області, вул. Залізнична, 6

Відповідач - Департамент патрульної поліціїї України, , (місцезнаходження м.Київ, вул.Федора Ернеста, 3);

Представник відповідача - Олійник Ірина Зеновіївна, адреса м.Київ, вул.Святослава Хороброго, 9.

Повне рішення складено 14.11.2024 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна