Справа № 600/4546/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4546/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Військова частина НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260:

- додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року;

- додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби) за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року;

- додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року;

- премії в розмірі 320% посадового окладу за вересень та листопад 2022 року;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260:

- додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період з 01 вересня 2022 року по 24 вересня 2022 року;

- додаткову винагороду в розмірі до 30000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби) за період з 25 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року;

- додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн (в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди з 12 грудня 2022 року по 02 січня 2023 року, з 27 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 13 березня 2023 року по 26 травня 2023 року та з 31 травня 2023 року по 14 липня 2023 року;

- премію в розмірі 320% посадового окладу за вересень та листопад 2022 року.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач вказував, що про дійсний розмір нарахованого йому грошового забезпечення, зокрема, в розрізі конкретних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, йому стало відомо лише 06 серпня 2024 року після отримання відповіді на адвокатський запит. Зазначено, що отримуючи відповідні виплати за час проходження військової служби, позивачу не було відомо, до якого саме виду грошового забезпечення відносились отримані ним кошти і за який період такі кошти були нараховані. Водночас у наказі про звільнення з військової служби не міститься всіх видів грошового забезпечення, які позивачу було нараховано під час проходження військової служби. Відповідно, без отримання розгорнутих довідок про розмір грошового забезпечення було неможливо визначити обсяг позовних вимог, а тому позов було подано вже після отримання таких довідок. Також позивач посилався на те, що він неодноразового через своїх представників звертався до відповідача з адвокатськими запитами з проханням надати, зокрема, детальний розрахунок виплат, які проводилися за час проходження ОСОБА_1 військової служби, а також повідомити про вид та розмір недоотриманих грошових сум, які підлягають виплаті позивачу. Вказано, що адвокатські запити такого змісту подавались у серпні 2023 року, у грудні 2023 року та у січні 2024 року, і лише 06 серпня 2024 року у відповідь на адвокатський запит №107/24 вдалося отримати розгорнуті довідки про розмір грошового забезпечення позивача, в яких містяться детальні відомості про розмір нарахованих позивачу видів грошового забезпечення та вказані періоди такого нарахування, що в подальшому сприяло визначенню обсягу порушених прав позивача. Враховуючи наведені обставини, позивач визнає, що такі слугували причиною пропуску строку звернення до суду, однак при цьому наголошує, що ним вчинялися активні дії, спрямовані на отримання відомостей, які були необхідні для підготовки позовної заяви та визначення позовних вимог.

Також в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивач посилався на проходження ним стаціонарного лікування після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Так, після звільнення з військової служби позивач продовжував лікування в медичних установах, до яких звертається за допомогою і по даний час.

Наведені вище обставини у своїй сукупності, на думку позивача, є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з чим просить суд його поновити.

Надаючи оцінку доводам поданого позивачем клопотання та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 колегія суддів зазначила, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Подібні висновки викладені і Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі №420/1782/23, де вказано, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2024 року у справі №140/9165/23 вказав, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).

Як встановлено судом, позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду:

- тривалим лікуванням та реабілітацією після травм, отриманих під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;

- намаганням позивача отримати від відповідача детальний розрахунок грошового забезпечення;

- отримання детального розрахунку нарахованого позивачу грошового забезпечення лише після 06 серпня 2024 року.

Враховуючи вказані обставини, беручи до уваги наведені висновки Верховного Суду, зважаючи на дію воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та неодноразове в подальшому його продовження, отримання позивачем під час несення військової служби травми, пов`язаної з проходженням такої військової служби, тривале лікування та реабілітацію позивача, з огляду на намагання позивача самостійно отримати відомості про нараховане йому грошове забезпечення за час проходження військової служби, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Крім цього, суд враховує, що згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, на переконання суду, позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду з цим позовом, а тому його заява про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; даний спір виник із публічно-правових відносин; спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; справа підсудна Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Підстави залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, клопотання у позові про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 121, 122, 171, 248, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

3. Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з цим позовом.

4. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

5. Справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

6. У разі заперечення проти позову встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

7. У разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

8. У разі подання позивачем відповіді на відзив, встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень, які повинні відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк