Справа № 160/21636/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/21636/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційною скаргою Кам`янської окружної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/21636/23 за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської окружної прокуратури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янської окружної прокуратури (далі відповідач, прокуратура), в якому просив:

- визнати протиправними дії Кам`янської окружної прокуратури по неповерненню флеш-носія, та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: повернути флеш-носій ОСОБА_1 , який він прислав до Кам`янської окружної прокуратури разом із заявою про скоєний злочин рекомендованим листом 938 від 22.06.2023 року (вручений поштою 29.06.2023 року).

- стягнути з Кам`янської окружної прокуратури спричинену моральну шкоду в сумі 40 000,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Кам`янської окружної прокуратури щодо непересилання заяв ОСОБА_1 від 21.07.2023 року та від 10.08.2023 року про повернення флеш-носія за належністю до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

Зобов`язав Кам`янську окружну прокуратуру переслати за належністю заяви ОСОБА_1 від 21.07.2023 року та від 10.08.2023 року про повернення флеш-носія до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду у зв`язку, з невірним застосуванням та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не взято до уваги, що позивач за кожним зверненням був повідомлений про результати розгляду його попередніх звернень в тому числі і тих які перенаправлялись до Територіального управління ДБР у м. Полтава та Територіального управління ДБР у м. І Іолтава (з дислокацією у м. Дніпрі).

Враховуючи те, що питання, що зазначені у поданих заявах Поліщука від 21.07.2023 та від 10.08.2023 відносились лише до розгляду до компетенції Кам`янської окружної прокуратури, які були розглянуті та надані йому відповіді.

Отже, своїми відповідями від 27.07.2023 на звернення ОСОБА_1 від 21.07.2023 та 29.06.2023, а також від 21.08.2023 на звернення від 10.08.2023 заявнику надано відповідь щодо розгляду його звернень в яких також, зокрема, повідомлено про ненадходження його звернення разом з флеш-носієм на адрес) Кам`янської окружної прокуратури на час надання відповіді.

Крім того правовідносини виникли з підстав неналежного розгляду звернень позивача від 21.07.2023 та від 10.08.2023, як зазначено судом.

Позивач у своєму позові посилався на визнання протиправних дій Кам`янської окружної прокуратури з приводу неповернення йому флеш-носія який долучено до заяви про скоєння злочину яку направлено до Кам`янської окружної прокуратури, питання неналежного розгляду, ані у позовної заяві ані поданих процесуальних документах ОСОБА_1 не ставились. У зв`язку з відсутністю на розгляді поданої скарги та флеш-носія, а також їх скерування до відповідних органів Кам`янською окружною прокуратурою надавались заявнику відповідні ґрунтовні відповіді та супровідні листи на адресу ОСОБА_1 у зв`язку з чим фактів неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 з боку Кам`янської окружної прокуратури відсутні.

Також позивач усі відповіді на його звернення скеровувались на електронну пошту, та останнім у подальших зверненнях зазначались факти на які він вже отримував відповідь від ТУ ДБР у м. Полтава та Кам`янської окружної прокуратури, та які неможливо було перенаправити до інших відомств відповідно до вимог ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», а які повинні були розглянуті безпосередньо Кам`янською окружною прокуратурою.

Крім того, суд вийшов за межі розгляду позовних вимог, оскільки позивач не просив визнати протиправною бездіяльність щодо не пересилання його заяв від 21.07.2023 та від 10.08.2023, а позивач просив суд визнати протиправними діями Кам`янської окружної прокуратури по неповерненню флеш-носія та зобов`язати вчинити певні дії, а саме повернути флеш-носій який прислав до прокуратури разом із заявою рекомендованим листом 938 від 22.06.2023 (вручений поштою 29.06.2023), та стягнення спричиненої моральної шкоди у сумі 40 000 гри.

Вказане свідчить про встановлення обставин пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до неналежного відповідача.

Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

23.05.2023 до Кам`янської окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_1 про скоєння злочину. В якості додатків до вказаної заяви заявником зазначено, зокрема, флеш-накопичувач.

25.05.2023 Кам`янська окружна прокуратура супровідним листом за №88-147-21 направила дану заяву ОСОБА_1 разом із додатками та флеш-носієм за належністю для розгляду до Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

05.06.2023 Територіальне управління ДБР розташоване у місті Полтава листом за №П-1332/15-02-3-1714/23 повернула заяву ОСОБА_1 разом із додатками та флеш-носієм до Кам`янської окружної прокуратури.

Листом Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава №П-1332/15-02-3-1714/23 від 10.06.2023 повідомлено ОСОБА_1 , що заява ОСОБА_1 разом із додатками та флеш-носієм, яка зареєстрована вхідним №П-1332 від 26.05.2023, повернута до Кам`янської окружної прокуратури.

16.06.2023 Кам`янська окружна прокуратура листом №88-147-21 повідомила ОСОБА_1 , що за період з 25.05.2023 по 16.06.2023 до Кам`янської окружної прокуратури з органів Державного бюро розслідувань, а також інших кореспондентів, заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 не надходило та не розглядалось.

21.06.2023 на адресу Кам`янської окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками, яка повернута з Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

23.06.2023 Кам`янська окружна прокуратура супровідним листом за №88-147-21 направила заяву ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками за належністю для розгляду до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

21.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янської окружної прокуратури із заявою, в якій просив повернути флеш-накопичувач на його адресу.

27.07.2023 Кам`янська окружна прокуратура листом за №88-147-21 розглянула заяву ОСОБА_1 від 21.07.2023 та повідомила, що 23.06.2023 заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками направлена за належністю для розгляду до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава та станом на 27.07.2023 до Кам`янської окружної прокуратури з Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава, а також його структурних підрозділів заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками не надходила.

10.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янської окружної прокуратури із заявою, в якій просив повернути флеш-накопичувач на його адресу.

21.08.2023 Кам`янська окружна прокуратура листом за №88-147-21 розглянула заяву ОСОБА_1 від 10.08.2023 та повідомила, що 23.06.2023 заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками направлена за належністю для розгляду до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава та станом на 21.08.2023 до Кам`янської окружної прокуратури з Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава, а також його структурних підрозділів заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками не надходила.

З листа спеціаліста Кам`янської окружної прокуратури №04/56-58ВН-23 від 11.09.2023 вбачається, що за період з 21.08.2023 по 11.09.2023 заява ОСОБА_1 від 23.05.2023 разом із додатками з Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава, а також його структурних підрозділів на адресу Кам`янської окружної прокуратури не надходила.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що до повноважень відповідача в даному випадку не входить вирішення питання щодо повернення флеш-носія, який не знаходиться у відповідача, а отже відповідач в порядку ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» був зобов`язаний в термін не більше п`яти днів переслати означені звернення позивача за належністю до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України, гарантовано кожному право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України «Про звернення громадян» містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

У частині 1 статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 5 цього Закону, звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина 1 статті 7 Закону №393/96-ВР).

При цьому, частиною 3 та 4 статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Зазначене свідчить, що вимогами законодавства встановлено, що звернення громадян має розглядатись тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань. Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року (справі №800/580/17 (П/9901/9/18)).

За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 цього Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За приписами статті 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З аналізу зазначених положень Закону №393/96-ВР вбачається, що в разі надходження до органу звернення такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Тобто, орган, до якого громадянин звернувся із відповідним зверненням, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні).

При цьому, виходячи з системного аналізу положень законодавства, звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявнику дані вичерпні відповіді.

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Матеріали справи свідчать, що правовідносини між позивачем та відповідачем в даному випадку виникли у зв`язку із неналежним розглядом звернень від 21.07.2023 та від 10.08.2023, в яких позивач заявив клопотання про повернення йому флеш-носія, який раніше позивач направляв на адресу відповідача в якості додатка до заяви про злочин.

Звернення позивача від 21.07.2023 та від 10.08.2023 розглянуті відповідачем в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Так, Кам`янська окружна прокуратура листами за №88-147-21 від 27.07.2023 та від 21.08.2023 розглянула звернення позивача від 21.07.2023 та від 10.08.2023 повідомила про відсутність флеш-носія, який просив повернути позивач, та зазначила, що вказаний флеш-носій був надісланий Кам`янською окружною прокуратурою разом із заявою про злочин до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

При цьмоу, заява позивача про скоєний злочин разом із додатками була направлена супровідним листом за №88-147-21 від 23.06.2023 року за належністю для розгляду до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

Як зазичалось, зазначене свідчить, що вимогами законодавства встановлено, що звернення громадян має розглядатись тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Позивачем у заявах від 21.07.2023 та від 10.08.2023 заявлено клопотання про повернення флеш-носія, який було направлено до відповідача разом із заявою про скоєний злочин, яка не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, відповідач при розгляді заяв, фактично повідомляє про відсутність означеного флеш-носія у відповідача та повідомляє, що вказаний флеш-носій перебуває у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, до повноважень відповідача в даному випадку не входить вирішення питання щодо повернення флеш-носія, який не знаходиться у відповідача, а отже відповідач зобов`язаний був переслати звернення позивача за належністю.

Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що зумовлює зобов`язання відповідача переслати за належністю заяви позивача від 21.07.2023 року та від 10.08.2023 року про повернення флеш-носія до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтава.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам`янської окружної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/21636/23 за - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/21636/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко