Справа № 320/44289/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Кобаля М.І., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року (прийняте у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження, м. Київ, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи - представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3, Керівник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 , представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4, про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, ВПВР Департаменту ДВС) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виявилася у невиконанні вимог законодавства України при вчиненні виконавчих дій у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 з метою повного та об`єктивного виконання рішення суду від 28.09.2020 у справі №640/10406/19;

- визнання протиправними та скасування постанов від 09.11.2023, від 14.11.2023 та від 13.11.2023 про закінчення виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 (далі - третя особа-1, ОСОБА_3 ), Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 (далі - третя особа-2, ОСОБА_2 ), представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 (далі - третя особа-3, ОСОБА_4 ).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 позов задоволено частково - визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.11.2023 ВП НОМЕР_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції, зазначивши про дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом, виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази виконання у повному обсязі виконавчого листа №640/10406/19 від 05.03.2021 в частині зобов`язання ОСОБА_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 щодо ймовірного порушення посадовими особами Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації вимог Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду його звернень від 03.10.2018 та від 18.10.2018 у межах виконавчого провадження НОМЕР_1, а відтак постанова про закінчення цього виконавчого провадження є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що рішення суду у справі №640/10406/19 у межах виконавчих проваджень НОМЕР_3 та НОМЕР_2 виконано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що свідчить про обґрунтованість прийнятих постанов від 14.11.2023 та від 13.11.2023 про закінчення виконавчих проваджень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в указаній частині.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що форма та зміст відповіді та інші дії щодо повторного розгляду звернення позивача не були визначені рішенням суду, а відтак останнє виконано боржником у повному обсязі, що свідчить про правомірність прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1. Окремо звертає увагу, що правильність виконання рішення суду повинна перевірятися у межах розгляду заяви позивача, поданої відповідно до ст. 383 КАС України.

Після усунення визначених в ухвалі від 22.04.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 24.10.2024.

У поясненнях третіх осіб останні просять задовольнити вимоги апеляційної скарги. Свою позицію обґрунтовують тим, що рішення суду у справі №640/10406/19 виконано у повному обсязі, позивачем не надано доказів порушення його прав, адже сама по собі незгода із змістом відповіді не свідчить про невиконання судового рішення, а повноваження щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є дискреційними повноваженнями Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Окремо наголошує на відсутності у державного виконавця компетенції з перевірки змісту наданої боржником на виконання рішення суду відповіді.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2024 продовжено строк розгляду справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ВПВР Департаменту ДВС.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 позов ОСОБА_1 до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3, керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 , представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_3 , що полягає у невиконанні вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року;

- визнано протиправною бездіяльність керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 , що полягає у невиконанні вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення ОСОБА_1 від 10.12.2018 року;

- визнано протиправною бездіяльність представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення ОСОБА_1 від 18.01.2019 року;

- зобов`язано представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян»;

- зобов`язано керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2018 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян»;

- зобов`язано представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2019 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання цього рішення Окружним адміністративним судом міста Києва видано 3 виконавчі листи, на підставі яких відповідачем відкрито виконавчі провадження №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6.

Так, як встановлено судом першої інстанції, виконавче провадження НОМЕР_1 відкрите за виконавчим листом №640/10406/19 про зобов`язання представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян» щодо ймовірного порушення посадовими особами Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації вимог Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду його звернень від 03.10.2018 та від 18.10.2018.

Матеріали справи свідчать, що 03.10.2018 та 18.10.2018 позивач звертався до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації з проханням повідомити, до якого органу необхідно звертатися особам, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання довідки, передбаченої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2003 №204 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (т. 1 а.с. 13, 15).

Відповідно до звернення позивача від 01.11.2018 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_5 він звернувся з проханням провести перевірку додержання вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його звернень від 03.10.2018 та від 18.10.2018, а також при наданні відповідей на ці звернення, а також повідомити його про виявлені порушення і притягнути до відповідальності винних осіб, про що також повідомити її (т. 1 а.с. 17-19).

Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подано ВПВР Департаменту ДВС заяву від 07.11.2023 №9892.2/12465/1/23/23/55 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим листом до відкриття виконавчого провадження (т. 1 а.с. 78-80).

У цій заяві вказано, що боржником було надіслано лист голові Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 01.12.2020 з проханням повторно розглянути звернення стягувача та надати ґрунтовні роз`яснення по суті порушених ним питань та проінформувати Секретаріат про результати розгляду листа, про що було повідомлено стягувача листами від 01.12.2020 та від 02.12.2020.

Листом від 14.12.2020 №100-17660 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація надала відповідь на лист Секретаріату. Додаткового до раніше надісланих Секретаріатом листів надано остаточну відповідь про виконання рішення суду від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 листом від 17.02.2021.

Крім того, Секретаріат повідомив, що боржника ОСОБА_3 звільнено з посади представника Уповноваженого Верховної Ради України з дотримання права на інформацію та представника в Конституційному Суді України, що підтверджується наказом від 31.05.2022 №424/к. Звернуто увагу державного виконавця також на тому, що відповідно до наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 03.07.2023 №608/к в структурі Секретаріату відсутня посада представника Уповноваженого Верховної Ради України з дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України.

Враховуючи викладене, оскільки боржником виконано рішення суду до відкриття виконавчого провадження, а також те, що на момент відкриття виконавчого провадження боржник не є працівником Секретаріату, Секретаріат просив відповідача закінчити виконавче провадження.

Матеріали справи свідчать, що Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини листом від 01.12.2020 №10588.2/9866/1/20/20/30.2 повідомив позивача, що на виконання судового рішення від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 за зверненням від 01.11.2018 здійснюється перевірка викладених у ньому обставин, про результати якої позивача буде проінформовано додатково (т. 1 а.с. 85-91).

Листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 02.12.2020 №10635.2/9866/1/20/20/30.2 позивача повідомлено, що оскільки розгляд його звернень від 10.12.2018 та від 18.01.2019 залежить від результатів розгляду його звернення від 01.11.2018, за вказаним зверненням здійснюється перевірка викладених у ньому обставин та до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації направлено відповідного листа. Про результати позивача буде проінформовано додатково. Проінформовано, що Представник Уповноваженого Верховної Ради України з питань партнерства з інститутами громадянського суспільства ОСОБА_4 звільнений із займаної посади (т. 1 а.с. 98-97).

Листом Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації віл 14.12.2020 №100-17660 на лист Секретаріату щодо розгляду звернення ОСОБА_1 щодо отримання довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні та ніби порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду його звернень від 03.10.2018 та від 18.10.2018, повідомлено, зокрема, що видача довідки за формою №3 (про склад сім`ї) не визначена в переліку адміністративних послуг, що надаються через центри надання адміністративних послуг в м. Києві відповідно до рішення Київської міської ради від 28.07.2016 №861/861 «Про визначення переліків адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг в місті Києві».

Також проінформовано, що єдиним нормативно-правовим актом, що надавав повноваження з видачі довідки форми №3 (довідка про склад сім`ї), була постанова Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 №470. З грудня 2016 року довідку за формою №3 скасовано постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №861, про що і було повідомлено позивача. Також роз`яснено порядок отримання інформації про реєстрацію місця проживання жителів міста Києва із зазначенням, що єдиного документу, який може засвідчити склад сім`ї, не може існувати з посиланням на статтю 29 Цивільного кодексу України, на Сімейний кодекс України та постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207. Листом від 15.10.2018 №194-838 ОСОБА_1 проінформовано про виключення довідки форми №3 з переліку документів на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №861 та додатково роз`яснено щодо можливості отримання довідки про реєстрацію місця проживання.

Крім іншого, зауважено про існування такого документу як Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за певною адресою.

Враховуючи викладене та повторного опрацювання звернення ОСОБА_1 повідомлено, що управлінням (центром) надання адміністративних послуг Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації було надано обґрунтовану відповідь на звернення відповідно до норм чинного законодавства та у межах повноважень (т. 1 а.с. 98-99).

Листом Секретаріату від 17.02.2021 №1147.2/9866/1/20/21/30.2 позивача повідомлено, що Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією повідомлено про результати додаткового розгляду звернень позивача від 03.10.2018 та від 18.10.2018 щодо питання отримання довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні.

Враховуючи, що рішення суду виконано, звернення позивача повторно розглянуто та вжито заходи реагування, а також враховуючи положення статей 38, 254 КУпАП щодо існуючих строків накладення судом адміністративного стягнення та складення протоколу про адміністративні правопорушення підстави для складання протоколу відсутні.

В частині виконання рішення суду про зобов`язання повторного розгляду звернень позивача від 10.12.2018 та від 18.01.2019 Керівником Секретаріату Уповноваженого ОСОБА_2 та Представником Уповноваженого ОСОБА_4 та проведення службового розслідування відносно Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 повідомлено про його звільнення із займаної посади та про сплив строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності (т. 1 а.с. 100-101).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 09.11.2023 ВП НОМЕР_1 у зв`язку з виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 про зобов`язання представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян», керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження.

Крім того, постановою про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2023 ВП НОМЕР_2 у зв`язку з виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 про зобов`язання керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2018 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян», керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження.

Також постановою про закінчення виконавчого провадження від 13.11.2023 ВП НОМЕР_3 у зв`язку з виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 про зобов`язання представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2019 року в порядку та строки встановлені Законом України «Про звернення громадян», керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів, зокрема, ст. ст. 1, 5, 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами не підтверджується повне фактичне виконання боржником судового рішення у межах виконавчого провадження НОМЕР_1.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону визначають, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів зазначає, що саме з вказаних підстав, як правильно встановлено судом першої інстанції, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. прийнято постанову від 09.11.2023 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 32-34).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, передумовою для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є перевірка державним виконавцем факту повноти виконання рішення суду в установлений у ньому спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/10406/19 в частині, яке виконувалося у межах виконавчого провадження НОМЕР_1, зобов`язано представника Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 в порядку та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

У вказаній заяві позивач просив провести перевірку додержання вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його звернень від 03.10.2018 №КА-8590063 та від 18.10.2018 №КА-8641697, а також при наданні відповідей на ці звернення, повідомити його про виявлені порушення, а також притягнути до відповідальності винних осіб, про що також повідомити заявника (т. 1 а.с. 17-19).

У відповідь Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини листом від 17.02.2021 №1147.2/9866/1/20/21/30.2 повідомив ОСОБА_1 , що Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією додатково розглянуті звернення позивача від 03.10.2018 та від 18.10.2018 та надано на них вичерпну відповідь, звернення від 01.11.2018 повторно розглянуто та вжито відповіді заходи реагування, водночас підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутні з огляду на сплив строків накладення адміністративного стягнення, а ОСОБА_3 звільнений із займаної посади (т. 1 а.с. 100-101).

При цьому, всупереч висновків суду першої інстанції, Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини забезпечено надання Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією відповіді на звернення ОСОБА_1 в частині повідомлення, до якого органу необхідно звертатися особам, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання довідки, передбаченої наказом Мінпраці України від 22.07.2003 №204, про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Так, у листі від 14.12.2020 №100-17660, що є додатком до листа 17.02.2021 №1147.2/9866/1/20/21/30.2, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила, що з грудня 2016 року довідку за формою №3 (про склад сім`ї) скасовано, а довідку про реєстрацію місця проживання можна отримати шляхом звернення до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації; витяг з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за певною адресою (без зазначення ПІБ) можна отримати в Управлінні (Центрі) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (просп. Голосіївський, 42); витяг з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за певною адресою (із зазначенням ПІБ) надається відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на запит компетентних органів (т. 1 а.с. 102-103).

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що хоча у листі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.12.2020 №100-17660 відсутня відповідь, до якого органу необхідно звертатися особам, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання довідки, передбаченої наказом Мінпраці України від 22.07.2003 №204, про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, однак указаний наказ втратив чинність 13.09.2019 на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 17.07.2019 № 1106, а відтак зазначення у згаданому листі інших способів отримання заявником такої інформації та органів, уповноважених на їх видачу, не може вважатися невиконанням судового рішення за чинного на час його виконання правового регулювання.

Отже, у відповідь на звернення позивача від 01.11.2018 останнього повідомлено про результати перевірки боржником додержання вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його звернень від 03.10.2018 №КА-8590063 та від 18.10.2018 №КА-8641697, а також при наданні відповідей на ці звернення, зазначено щодо неможливості притягнення до відповідальності винних осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що представником Уповноваженого Верховної ради з прав людини ОСОБА_3 було у повному обсязі виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №640/10406/19 у відповідній частині, а саме повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 в порядку та строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Поміж іншого судова колегія звертає увагу, що надання оцінки змісту листа боржника не охоплюється компетенцією державного виконавця. Крім того, в уже згаданому судовому рішенні не було зазначено про необхідність врахування певних висновків суду за наслідками розгляду звернення позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що фактична незгода зі змістом наданої боржником відповіді за результатами розгляду звернення позивача від 01.11.2018 не може свідчити про невиконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.07.2018 у справі № 823/146/17, від 19.08.2018 у справі №521/7538/17.

Відтак висновки суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови від 09.11.2023 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 та обґрунтованість позовних вимог в указаній частині є помилковими.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, помилково вважав недоведеним виконання боржником рішення суду у межах виконавчого провадження НОМЕР_1. Наведені вище обставини, як вже було зазначено вище, є підставою для скасування судового рішення у частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти у ній нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення інших ніж на сплату судового збору витрат ВПВР Департаменту ДВС як суб`єктом владних повноважень не надано, то останні в силу ч. 3 ст. 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти у ній нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді М.І. Кобаль

О.М. Кузьмишина

Повний текст постанови складено 07 листопада 2024 року.