Справа № 752/13628/21
Суддя: Мазур Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження №: 2-а/752/22/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України інспектора лейтенанта Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 1 роти Банковського Ігоря Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України інспектора лейтенанта Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 1 роти Банковського Ігоря Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.05.2021 інспектор поліції Банковський І.І. зафіксував не в автоматичному режимі вчинення позивачем порушення ОСОБА_1 п. 17.1 ПДР України, оскільки керуючи автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 він рухався у смузі для маршрутних ТЗ позначеною дорожнім знаком 5.11, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 680 грн.

Позивач з винесеною постановою не погоджується, оскільки керував автомобілем з дотриманням ДПР України.

З урахуванням вказаних обставин, позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) було подано відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що відповідачем має виступати саме орган Національної поліції, а ні інспектор поліції.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.05.2021 інспектором лейтенантом Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції НПУ Банковським І.І. було винесено постанову серії ЕАН № 4258862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 у м. Києві на вул. В. Васильківська, 78Б керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11, якою заборонено рух і зупинка інших транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 122 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем.

Відповідачем до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які могли б спростовувати твердження позивача, що наведені у заяві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, а з постанови не вдається встановити, що позивач ОСОБА_1 дійсно здійснив рух по смузі, передбаченої для руху маршрутних засобів, чим порушив вимоги п. 5.8 або 5.11 ПДР.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідачем не спростовані письмові твердження позивача, про те що позивач дійсно здійснив рух по смузі, передбаченої для руху маршрутних засобів.

Враховуючи викладене, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, допустив порушення Правил дорожнього руху.

Твердження відповідача, що у справах про скасування постанови про адміністративне правопорушення відповідачем має бути відповідний орган, на який положення відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи, не заслуговують на увагу, оскільки зазначення в якості відповідача працівника поліції не може бути підставою для відмови у позові.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241-244, 246 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України інспектора лейтенанта Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції 1 батальйону 1 роти Банковського Ігоря Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАН № 4258862 від 25.05.2021 року винесену інспектором лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в м. Києві 1 батальйону 1 роти Банковським Ігорем Ігоровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.Ю. Мазур