Справа № 643/13291/24
Суддя: Задорожна А. М.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/84/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року суддя Московського районного суду м. Харкова Задорожна А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Буренка Олега Михайловича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

До Московського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Буренка О.М., третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просив поновити строк на подачу скарги на постанову від 21.10.2024 та визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, скасувати постанову від 21.10.2024 серії ЕНА №3311565, а справу закрити.

За вимогами ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, відповідно до ст.169 КАС України, або відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до вимог ст.170 КАС України, не встановлено.

Враховуючи вимоги ст.ст.257, 260 КАС України, справу слід розглянути в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд, дослідивши причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, приходить до висновку про поважність такої причини та поновлює строк для звернення із цією позовною заявою до суду.

Разом із цим, відповідно до ч.1 ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.3 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з ч.5 ст.48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Так, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів УПП в Полтавській області, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.126 КУпАП.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.4 ст.126 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів, а отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені цим кодексом Кодексу. Тому відповідачем у даних справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №724/716/16-а від 26.12.2019.

ВС КАС неодноразово зазначав, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень є орган, який таке стягнення наклав, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Правовою позицією ВС/КАС викладеної у справі №742/2298/17 від 17.09.2020 визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Департамент патрульної поліції є органом державної влади, в якому проходить службу вказана посадова особа, а саме інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант ОСОБА_2 , і у відповідності до чинного законодавства контролює дотримання своїми співробітниками норм чинного законодавства при виконанні останніми їх службових обов`язків та несе відповідальність за дії таких співробітників. А відтак, рішення суду по даній справі може в подальшому вплинути на права та обов`язки Департаменту патрульної поліції (наприклад, щодо розгляду питання про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб, проведення службового розслідування за фактами можливого вчинення порушень службової дисципліни окремими поліцейськими та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, тощо).

З урахуванням наведеної норми під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення відносно нього оскаржуваної постанови, відповідач діяв не від свого імені, а від імені Департаменту патрульної поліції.

За таких обставин Департамент патрульної поліції має право приймати участь в даній справі, підтримувати правомірність рішень та дій вказаних посадових осіб або погодитись з доводами й вимогами позовної заяви.

На підставі викладеного та перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне замінити первісного відповідача належним відповідачем, а саме залучити у якості відповідача Департамент патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Окрім того, позивачем разом із позовною заявою до суду подано клопотання про витребування доказів, а саме витребувати з Управління патрульної поліції Полтавської області матеріали відеофіксації відтворення події на трасі М03 біля м. Решетилівка на 306 км у Полтавській області з наступних приладів: лазерним вімірювачем Tru Cam LTI 20/20 Т08742С; бодікамерою 470736; стаціонарної камери патрульного автомобіля з бортовим №1071; стаціонарного пристрою ТруКам в районі 306 км траси М03 Київ-Харків-Довжанський; стаціонарного пристрою «Радар» в районі 306 км траси М03 Київ-Харків-Довжанський; а також сертифікати повірки зазначених технічних засобів та інформацію про їх пломбування із зазначенням номерів пломб та дат пломбування.

Суд враховує, що вказані обставини впливають на наслідки розгляду поданої позивачем позовної заяви, які визначені статтею 244 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч.3, 6, 7, 8, 9 ст.80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та витребувати з Управління патрульної поліції Полтавської області матеріали відеофіксації відтворення події на трасі М03 біля м. Решетилівка на 306 км у Полтавській області з наступних приладів: лазерним вімірювачем Tru Cam LTI 20/20 Т08742С; бодікамерою 470736; стаціонарної камери патрульного автомобіля з бортовим №1071; стаціонарного пристрою ТруКам в районі 306 км траси М03 Київ-Харків-Довжанський; стаціонарного пристрою «Радар» в районі 306 км траси М03 Київ-Харків-Довжанський; а також сертифікати повірки зазначених технічних засобів та інформацію про їх пломбування із зазначенням номерів пломб та дат пломбування.

Окрім того, суд також дійшов висновку про необхідність витребування за власною ініціативою у відповідача матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при розгляді якої винесена оскаржувана постанова.

Також позивач просить забезпечити позов шляхом заборони примусового стягнення штрафу Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до вирішення справи в суді.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, встановлені в ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно із ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. (ч. 2 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 14.02.2020 р. у справі № 826/4679/18, від 06.12.2022 р. у справі № 140/8745/21.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчими документами, зокрема, є: постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Предметом позову є скасування постанови від 21.10.2024 серії ЕНА №3311565 про накладення адміністративного стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.126, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 20 400, 00 грн., яка складена уповноваженою особою УПП в Полтавській області.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах:1) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3311565 від 21.10.2024, складену стосовно позивача про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та стягнення штрафу в розмірі 20 400, 00 грн., тому суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони примусового стягнення штрафу Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до вирішення справи по суті, співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом клопотання позивача, а тому дана заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 20, 22, 80, 121, 160-161, 171, 248, 257, 262, 268-269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Замінити первісного відповідача інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Буренка Олега Михайловича на належного відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Буренка Олега Михайловича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області, про скасування постанови від 21.10.2024 серії ЕНА №3311565 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст.286 КАС України.

Призначити судовий розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 11.00 годину 19 листопада 2024 року у приміщенні Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 38-Є, каб.35, про що повідомити сторони.

Витребувати від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при розгляді якої винесена оскаржувана постанова.

Витребувати від Управління патрульної поліції Полтавської області матеріали відеофіксації відтворення події на трасі М03 біля м. Решетилівка на 306 км у Полтавській області з наступних приладів: лазерним вімірювачем Tru Cam LTI 20/20 Т08742С; бодікамерою 470736; стаціонарної камери патрульного автомобіля з бортовим №1071; стаціонарного пристрою ТруКам в районі 306 км траси М03 Київ-Харків-Довжанський; стаціонарного пристрою «Радар» в районі 306 км траси М03 Київ-Харків-Довжанський; а також сертифікати повірки зазначених технічних засобів та інформацію про їх пломбування із зазначенням номерів пломб та дат пломбування.

Витребувану інформацію надати на адресу Московського районного суду м. Харкова протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Заборонити примусове стягнення штрафу Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання постанови серії ЕНА №№3311565 від 21.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.4 ст.126 КУпАП, та стягнення штрафу в розмірі 20 400, 00 грн до вирішення справи по суті.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: 36008 м. Полтава, вул. Європейська, 164, .

Встановити відповідачу п`ятиденний строк із дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 175 КАС України. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) відповідачем одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. При цьому суд зазначає про обов`язок відповідача, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Встановити позивачу п`ятиденний строк із дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, а відповідачу свої заперечення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://ms.hr.court.gov.ua/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: А.М. Задорожна