Справа № 440/6107/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р. Справа № 440/6107/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, по справі № 440/6107/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Полтавській області (далі відповідач), в якому просила: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 9662/16-31-24-09 та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023; зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , шляхом виключення з інтегрованої картки нарахувань по заборгованості пені та штрафних санкцій, недоїмці по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 року у справі № 440/6107/24 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 9662/16-31-24-09 та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 року у справі № 440/6107/24 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог скарги відповідач зазначає, що судом не враховано, що у зв`язку з прийняттям Закону України від 30 червня 2023 року №3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 01.08.2023 року контролюючі органи застосовують штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 Закону № 2464, та пеню за порушення вчинені у період до 01.03.2020 року. Апелянт зазначає, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 рахувалася заборгованість по сплаті єдиного внеску (технологічний код 71010000) до введення в дію Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» із змінами і доповненнями, а на заборгованість по сплаті єдиного внеску (технологічний код 71040000) за період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року штрафна санкція та пеня не нараховувалася. Отже, податковий орган зазначає, що 31.10.2023 року ОСОБА_1 були винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 9667/16-31-24-09, № 9662/16- 31-24-09 (за формою згідно з додатком 12 до Інструкції № 449) та направлено поштою з повідомленням про вручення, яке отримано платником особисто 16.11.2023 року.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідно до даних інформаційно - комунікаційної системи органів ДПС України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області (Кременчуцька ДПІ) як фізична особа - платник податків, дата державної реєстрації підприємницької діяльності 02.04.2007, про що до ЄДР внесено запис за № 2 010010, в стані « 0 - платник податків за основним місцем обліку». При цьому державна реєстрація припинення фізичної особи - підприємця не проведена. З 01.01.2012 по 31.12.2016 застосовувалася спрощена система оподаткування, за умови сплати 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для платників єдиного податку 2 групи. з 01.01.2017 по 31.03.2017 застосовувалася спрощена система оподаткування, за умови сплати 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для платників єдиного податку 2 групи, з 01.04.2017 по 30.09.2023 платник податків перебувала на загальній системі оподаткування, з 01.10.2023 по теперішній час застосовується спрощена система оподаткування, за умови сплати 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для платників єдиного податку 2 групи.

ОСОБА_1 є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, фізична особа ОСОБА_1 значиться в реєстрі страхувальників з 02.04.2007 року.

Відповідно до даних інформаційно - комунікаційної системи органів ДПС України в інтегрованій картці платника податків (далі - ІКП) по єдиному внеску, від здійснення підприємницької діяльності (технологічний код НОМЕР_2 ) ФОП ОСОБА_1 рахувалася заборгованість, яка виникла за рахунок щоквартальних нарахувань за період з 01.07.2013 по 31.12.2020.

26.11.2023 контролюючим органом нарахована штрафна санкція в сумі 8606,05 грн. та пеня в сумі 74729,50 грн., згідно рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 31.10.2023 №9667/16-31-24-09 за період з 23.07.2013 по 10.07.2023.

На підставі поданих Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) в ІКП ФОП ОСОБА_1 проведені щомісячні нарахування по єдиному внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати (технологічний код 71010000) за період з 01.06.2016 по 30.11.2016.

26.11.2023 контролюючим органом нарахована штрафна санкція в сумі 1248,50 грн. та пеня в сумі 10553,73 грн., згідно рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 31.10.2023 № 9662/16-31-24-09 за період з 22.06.2016 по 22.04.2021.

Не погоджуючись із вказаними рішенням позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішень ГУ ДПС у Полтавській області № 9662/16-31-24-09 та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023, внаслідок чого вони підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заявлених позовних вимог на підставі наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI,(далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною 5 статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Днем сплати єдиного внеску вважається - у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу (пункт 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI).

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (частина 11 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок згідно з ч. 12 вказаної статті Закону № 2464-VІ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону №2464-VI податкові органи зобов`язані, серед іншого, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону та вимогою платників, зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, проводити звірення сум нарахування та сплати ними єдиного внеску.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону № 2464-VI).

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з частиною 14 статті 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що контролюючим органом нарахована штрафна санкція та пеня згідно рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 31.10.2023 № 9662/16-31-24-09 за період з 22.06.2016 по 22.04.2021, а також штрафна санкція та пеня згідно рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 31.10.2023 № 9667/16-31-24-09 за період з 23.07.2013 по 10.07.2023, що суперечить вимогам пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №533-IX від 17.03.2020 доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI пунктами 9-10 - 9-12 (до яких надалі вносилися зміни Законами України від 30.03.2020 № 540-IX та від 13.05.2022 № 591-IX).

Пунктом 9-11.1 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною 11 статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19): - несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; - неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); - несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів.

Відповідно до пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2464-VI протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на всій території України карантин. В подальшому цей строк постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався аж до 30 червня 2023 року.

Отже, пеня у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину не нараховується.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правове значення у контексті застосування пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI має саме факт вчинення відповідного порушення, складом якого, в даному випадку, є порушення строків сплати єдиного внеску (несвоєчасна сплата).

Податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати є триваючим порушенням, початком якого є перший календарний день, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, а закінчується таке правопорушення в день фактичної сплати (перерахування) єдиного внеску. Пеня нараховується за кожний день прострочення платежу.

Обставини щодо періоду вчинення правопорушення мають значення для визначення розміру нарахування пені, а не у цілях встановлення застосовності пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI до спірних правовідносин у правовій кваліфікації такого правопорушення, як триваючого.

Пункт 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 480/5678/21.

Що стосується нарахування спірними рішеннями Головного управління ДПС у Полтавській області № 9662/16-31-24-09 та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023 пені на суму недоїмки за період до 01.03.2020 року, що виникла у платника, то така підлягала нарахуванню відповідно до вимог Закону №2464-VI.

Разом з тим, оцінюючи можливість виокремлення зі спірного рішення №9662/16-31-24-09 від 31.10.2023 року частини нарахованих штрафних санкцій та пені за період з 22.06.2016 року по 01.03.2020 року та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023 частини нарахованих штрафних санкцій та пені за період з 23.07.213 року по 01.03.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з 2 п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року № 790; далі Інструкція № 449), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №9662/16-31-24-09 та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023 не містить розмежування періодів сплати єдиного внеску та сум застосованих до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Також відсутній розрахунок пені у розрізі періодів її нарахування.

Матеріали справи містять розрахунки нарахування позивачу штрафної санкції та пені, у яких зазначено дату нарахування єдиного внеску, дату операції (період з 2013 р. по 2021 р. та період з 2016 р. по 2023 р.), розмір штрафної санкції, період нарахування пені та суму нарахованої пені (а.с. 15, 17-19).

Колегія суддів зазначає, що вказані розрахунки не містить розмір нарахованої пені в розрізі кожного періоду несплати єдиного внеску до 01.03.2020 року та після цього періоду, та відповідно розмір нарахованої штрафної санкції, а тому не дає змоги чітко та достовірно виокремити суму нарахованих позивачу штрафних санкцій та пені у розрізі періодів, в яких було вчинене правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 рахувалася заборгованість по сплаті єдиного внеску до введення в дію Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» із змінами і доповненнями, а на заборгованість по сплаті єдиного внеску за період з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року штрафна санкція та пеня не нараховувалася.

З огляду на вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що відповідач, будучи обізнаним із підставами позову ОСОБА_1 , яка, зокрема, посилалась на те, що спірні рішення не містить розмежування періодів і сум застосованих штрафних санкцій - не надавав до суду першої та до суду апеляційної інстанції інстанції жодних доказів чи пояснень на спростування таких тверджень позивача.

Окрім того, відповідачем не було надано до суду відповідних розрахунків.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Фабрика рукавних фільтрів», з 20.03.2017 року по 31.01.2018 року.

Оскільки позивачка у зазначений період, за який відповідачем також нараховано борг зі сплати єдиного соціального внеску, перебувала у трудових відносинах і за позивачку єдиний внесок сплатив роботодавець, то, на думку апеляційного суду, у позивачки відсутній обов`язок сплачувати страхові внески як фізична особа-підприємець, так як це призведе до подвійної сплати страхових внесків, що суперечить меті сплати страхових внесків.

Податковим органом - відповідачем у справі, вказані обставини не спростовані.

За наведених обставин, суд позбавлений можливості самостійно визначити суми як нарахованих спірним рішенням штрафних санкцій, так і суму нарахованої пені за відповідний період.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 9662/16-31-24-09 та № 9667/16-31-24-09 від 31.10.2023.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 по справі № 440/6107/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко