Справа № 520/22917/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р. Справа № 520/22917/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, по справі № 520/22917/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еко-Енергія» (далі - ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), у якому просило визнати протиправними та скасувати: рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11156/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11161/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11159/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11158/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11153/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11160/0903; стягнути з ГУ ДПС у Харківській області судові витрати.

Обґрунтовуючи неправомірність оскаржуваних рішень, позивач вказував на відсутність з його боку будь-яких порушень вимог чинного законодавства, оскільки у Товариства не виникало обов`язку щодо подання звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту (форма №1-РС).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у справі №520/22917/23, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11156/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11161/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року № 000/11159/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року № 000/11158/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року № 000/11153/0903, рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року № 000/11160/0903.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, на користь ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» сплачений судовий збір у сумі 12883,20 грн.

ГУ ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у справі №520/22917/23 винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням положень частини третьої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин липень-грудень 2020 року), а також з порушенням норм процесуального права. Зокрема, відповідач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що обов`язковою умовою для подання звіту за формою №1-РС є саме здійснення ліцензованого виду діяльності, оскільки вказаний звіт подається суб`єктами господарювання, які отримали відповідну ліцензію. Натомість, відповідач зауважує, що подання звіту за формою №1-РС не ставиться у залежність від проведення чи непроведення суб`єктом господарювання певного виду діяльності, що, водночас залишилось поза увагою суду першої інстанції. Окрім викладеного відповідач звертає увагу на те, що судом першої інстанції помилково стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 12883,20 грн, сплачений за подання адміністративного позову, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області, оскільки при поданні позову позивач мав сплатити 2684 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у справі № 520/22917/23 без змін, а скаргу відповідача без задоволення. Представник позивача вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим й таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а вимоги апеляційної скарги безпідставними. Зокрема, представник позивача зазначає, що фактично товариство розпочало діяльність з виробництва біоетанолу у червні 2022 року, а тому обов`язок з подання звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту за формою №1-РС у позивача виник саме з наступного місяця - липня 2022 року. Також, представник позивача звертає увагу на те, що контролюючим органом вже здійснювалась перевірка діяльності Товариства за період липень грудень 2020 року в частині дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу, підакцизних товарів, й контролюючим органом не було встановлено жодних порушень, зокрема, щодо неподання підприємством звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту за період, який охоплювався перевіркою.

Також, від ГУ ДПС у Харківській області надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він вказує на помилковість доводів позивача у відзиві на апеляційну скаргу щодо неприпустимості проведення повторної перевірки Товариства, адже заборона, передбачена пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, не стосується проведення фактичних перевірок. Також, відповідач звертає увагу на безпідставність викладених у відзиві на апеляційну скаргу тверджень позивача про те, що перевірка Товариства в частині дотримання податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів за період липень-грудень 2020 року, вже проводилась, адже під час вказаної перевірки питання подання/неподання звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту не досліджувалось.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що основним видом господарської діяльності ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» за КВЕД є 20.14 «Виробництво інших основних органічних хімічних речовин». Зокрема, позивач здійснює виробництво розчинника органічного універсального технічного «Сольвент» (Код УКТ ЗЕД ).

Товариство здійснює виробництво на підставі технічних умов ТУ У20.3-7:2022 від 02.06.2022 року, які внесені до бази даних «Технічні умови України», рецептури, яка затверджена відповідно до зазначених ТУ 02.06.2022 року та Виробничого технологічного регламенту на виробництво розчинника органічного універсального технічного «Сольвент» в умовах ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», який затверджений 02.06.2022 року. Згідно із рецептурою основною складовою Розчиннику органічного універсального технічного «Сольвент» є біоетанол (93,2%). Біоетанол виробляється ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» самостійно.

Позивач є платником акцизного податку та має ліцензію на виробництво біоетанолу № 00001 від 01.07.2020.

Згідно з актом перевірки наявності та стану пломб, їх зняття та установки для дистиляції, концентрування та зневоднення ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» від 04.06.2022 року, станом на день проведення перевірки цілісного стану пломбування спиртовмісного обладнання, контролюючим органом не виявлено пошкоджень чи ознак стороннього втручання.

У травні 2023 року Головним управлінням ДПС у Харківській області на основі моніторингу даних Автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України встановлено відсутність подання ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту за формою №1-РС за липень-грудень 2020 року.

Контролюючим органом винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2023 року №000/11156/0903, від 09.05.2023 року №000/11161/0903, від 09.05.2023 року №000/11159/0903, від 09.05.2023 року №000/11158/0903, від 09.05.2023 року №000/11153/0903 та від 09.05.2023 року №000/11160/0903 за порушення Товариством вимог частини третьої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Вказаними рішеннями зобов`язано позивача сплатити штраф за неподання звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту за формою № 1-РС за липень-грудень 2020 року в розмірі 17000 грн за кожен місяць.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов у повному обсязі та констатуючи неправомірність нарахування позивачу фінансових санкцій згідно зі спірними рішеннями, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у суб`єкта господарювання ліцензії на виробництво спирту засвідчує легальну можливість в подальшому здійснювати виробництво спиртових продуктів. Своєю чергою під «виробництвом» мається на увазі активна дія, певний технологічний цикл створення, обробки, переробки, зміни характеристик та властивостей певної речовини, внаслідок чого утворюється новий продукт. Ураховуючи, що у період липень-грудень 2020 року ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» не здійснювало виробництво спирту, відтак, у підприємства не виникало обов`язку щодо подання звіту про обсяги виробництва та/або обігу спирту (форма №1-РС).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд, незалежно від підстав, наведених у позові, зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вище вимогам.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19 грудня 1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин: тут і надалі - Закон №481/95-ВР).

Згідно зі статтею 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини першої статті 16 №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Згідно з частиною третьою статті 16 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом. У разі якщо в місяці, наступному за звітним місяцем, суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) самостійно виявив помилки у поданому ним звіті за звітний місяць, він зобов`язаний подати уточнений звіт до кінця місяця, наступного за звітним місяцем. У такому разі штраф, встановлений абзацом дев`ятнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовується.

Згідно з абзацом 22 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

З наведених вище положень Закону вбачається, що обов`язковими умовами для подання відповідного звіту є: 1) наявність ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами; 2) здійснення діяльності, пов`язаної з виробництвом відповідної продукції.

Отже, обов`язок щодо подання звіту, зокрема, про обсяги виробництва та/або обігу спирту покладається на суб`єктів господарювання за умови не лише наявності у них відповідної ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також за умови саме здійснення ними ліцензованого виду діяльності.

Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року № 49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» затверджено, серед іншого, форму звіту №1-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту» та порядок його заповнення.

Пунктом 1 Порядку заповнення форми звіту №1-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту» встановлено, що звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту подають суб`єкти господарювання, які виробляють спирт етиловий ректифікований, біоетанол, спирт етиловий-сирець, спирт етиловий технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий ректифікований денатурований, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт коньячний і плодовий (включаючи дистиляти у вигляді головної і хвостової фракції), спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий, фракцію головну етилового спирту та/або інший спирт (далі - спирт), незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Виходячи з буквального тлумачення наведеної вище норми звіт за формою №1-РС подається суб`єктами господарювання, які отримали передбачену Законом №481/95-ВР ліцензію на виробництво певного виду спирту (у спірному випадку - біоетанолу) та виробляють його.

Подібний висновок щодо необхідності двох умов для подання звіту про обсяги виробництва та реалізації продукції (отримання передбаченої Законом № 481/95-BP ліцензії й вироблення певної продукції) викладений у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 року у справі №820/4396/16.

Тобто, для виникнення у суб`єкта господарювання обов`язку щодо подання звіту про обсяги виробництва та реалізації спирту спирту має існувати одночасно дві умови: отримання ліцензії на виробництво та/або торгівлю спиртом та фактичне здійснення виробництва та/або торгівлі спиртом.

Варто додати, що аналіз положень Наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року № 49 свідчить про те, що звіт про обсяги виробництва та реалізації спирту стосується не, власне, сировини, а кінцевої продукції, її виробленого обсягу, руху, зберігання та реалізації.

Натомість, ані в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в апеляційному порядку відповідачем не надано доказів чи пояснень на підтвердження факту виробництва Товариством підакцизних товарів за період липень-грудень 2020 року, який є спірним у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів повною мірою погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивача не виникало обов`язку щодо подання звіту №1-РС за період, який охоплювався податковою перевіркою.

Окрім того, суд першої інстанції цілком слушно звернув увагу на те, що на підставі наказу від 08.12.2022 року № 1209-кп контролюючим органом проводилась фактична перевірка ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів у період з 08.02.2020 року по 12.12.2022 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено довідку від 22.12.2022 року №4990/А/18-28-09-01/36031709 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу, підакцизних товарів, за висновками якої жодних порушень, зокрема, в частині неподання звітів про обсяги виробництва та реалізації спирту, у ході перевірки не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції додатково враховує й те, що у зв`язку з необхідністю приведення виробничого процесу з виготовленню біоетанолу у повну відповідність до вимог законодавства України, зокрема обладнання та реєстрації акцизного складу, встановлення витратомірів лічильників, опломбування витратомірів лічильників ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» не мала можливості розпочати діяльність з виробництва біоетанолу.

Зокрема, відповідно до наявних у справі матеріалів реєстрація акцизного складу «Компанія «Еко-Енергія» проведена 02.06.2022, встановлення витратомірів-лічильників на акцизному складі позивача відбулось 03.06.2022, що підтверджується відповідною довідкою. Тобто, на підприємстві позивача початок діяльності з виробництва біоетанолу став можливий тільки після проведення всіх необхідних підготовчих дій, зокрема, реєстрації акцизних складів, реєстрації та опломбуванням витратомірів та іншого устаткування, та саме з червня 2022 року позивач фактично зміг розпочати діяльність з виробництва біоетанолу.

Таким чином, ураховуючи те, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято спірні рішення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 КАС України правомірність прийняття спірних рішень належним чином під час судового розгляду не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослідив усі аргументи сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи відповідача про те, що судом першої інстанції здійснено помилковий розподіл судових витрат.

Так, за результатами вирішення спору суд першої інстанції присудив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» сплачений судовий збір у сумі 12883,20 грн.

Своєю чергою, частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року (в редакції, чинній на час подання позовної заяви; далі - Закон №3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції задоволено в повному обсязі позовні вимоги Товариства про скасування рішень про застосування фінансових санкцій на загальну суму 102000,00 грн (17000 грн х 6).

Отже, в даному випадку ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1530,00 грн (102000 грн х 1,5 %).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (до статті 4 включено частину третю згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене, а також на те, що позивачем у цій справі позовна заява подана в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви, має бути розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, передбаченого частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме - коефіцієнт 0,8 пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, в даному випадку ставка судового збору за подання позовної заяви, яка містить вимоги майнового характеру, становила 1224,00 грн (1530,00 грн х 0,8).

Однак, при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 12883,20 грн, тобто у більшому розмірі.

Водночас позивач має право звернутися до суду першої інстанції із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

У зв`язку з тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було правильно вирішено справу по суті спору, однак помилково стягнуто суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області у розмірі 12883,20 грн та не встановлено наявність переплати й можливості її повернення позивачу за рахунок Державного бюджету України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до статей 315, 317 КАС України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення судового збору з ухваленням постанови у справі в цій частині.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/22917/23 - скасувати в частині стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еко-Енергія» () сплаченої суми судового збору в розмірі 12883 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еко-Енергія» () суму судового збору в розмірі 1224 (одна тисяча вісті двадцять чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року у справі № 520/22917/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій