Справа № 334/4470/24
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.11.2024
Справа № 334/4470/24
Провадження № 2-а/334/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Михайлишина А.І.,

представника відповідача Коваль В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайлишин Анатолій Іванович, до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 16.05.2024 серії АА № 00019796 відносно позивача за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме: 16.05.2024 р. о 9 год. 39 хв. за адресою: Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область, транспортний засіб FREIGHTLINER FLC 120 д.н.з. НОМЕР_1 : відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988 % (2.975 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 09.04.2024 серії АА № 00018591 відносно позивача за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме: 04.04.2024 р. о 8 год. 48 хв. за адресою: М-30, км. 949+608 (М-04, км. 186+337), Дніпропетровська область, транспортний засіб FREIGHTLINER FLC 120 д.н.з. НОМЕР_1 : відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638 % (2.255 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Позивач вважає вказані постанови протиправними, оскільки відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів.

У оскаржуваних постановах вказана дозволена максимальна фактична вага 40 тон, при тому що відповідно до пп. б) п. 22.5 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 максимальне значення для автомобільних доріг державного значення для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), становить 44 тони. Також постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (сідловий тягач, контейнеровоз, вантажний самоскид тощо), взагалі не містять інформації щодо напівпричепа, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм.

Із свідоцтва про реєстрацію напівпричепу НОМЕР_2 , власник ОСОБА_1 , вбачається, особливі відмітки напівпричепу: спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз, обладнано підйомним механізмом, гідравлічною системою та фітингами для встановлення контейнера 1В з можливістю його самоскидного розвантаження, отже, враховуючи, що тягач у даному випадку був трьохвісний, то згідно п. 22.5 ПДР загальна допустима вага перевезення для контейнеровозів 44 000 кг. Таким чином загальна вага (маса) автомобіля із контейнеровозом не повинна перевищувати 44 тони.

Зазначив, що вказане свідчить про те, що розрахунки інспекторів щодо перевищення нормативних параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних, а тому склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 131-2 КУпАП, згідно оскаржуваної постанови відсутній через відсутність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Окрім того, дані вказані у документах відповідача суттєво відрізняються між собою, а також від даних балансоутримувача, а відповідальною особою за оскаржуваними постановами вважає ТОВ «Греін-Трейд», а не позивача, оскільки вказане товариство є користувачем транспортних засобів.

Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просить суд скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 16.05.2024 серії АА №00019796 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 09.04.2024 серії АА № 00018591 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2024 року, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву.

19.06.2024 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач просить залишити позов відповідача без розгляду, оскільки позивачем пропущено термін на оскарження постанов, в разі розгляду справи просить відмовити у задоволені позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, при для визначення максимального значення ваги при перевезенні одного або більше контейнерів або змінних кузовів не здійснюється - беруться показники 40 тон, оскільки максимальне значення фактичної маси автомобіля 44 тони передбачене саме для перевезення контейнерів та змінних кузовів. З наявних матеріалів фотофіксації правопорушення, встановлено, що транспортний засіб на якому зафіксовано перевищення вагових норм перевозився вантаж в напівпричепах з високими бортами та відкритим верхом. Напівпричіп контейнеровоз є транспортним засобом, що відноситься до класу колісної техніки суворого функціонального призначення, який необхідний для організації транспортування стандартних морських, залізничних та спеціалізованих контейнерів. Оскільки в реєстраційних документах транспортний засіб серія СТМ 017246 марки «SCHMITZ» р.н. НОМЕР_3 особлива відмітка «спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз, обладнано підйомним механізмом, гідравлічною системою та фітингами для встановлення контейнера 1В з можливістю його самоскидного розвантаження» вказано як "контейнеровоз", тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів, то і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню. З аналізу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення контейнерів, однак, з матеріалів фотофіксації спостерігається, що перевізник не використовував свій спеціалізований напівпричіп як контейнеровоз і не перевозив вантаж у контейнері. Усі контейнери мають спиратись на свої нижні кутові та проміжні фітинги, на фотознімках зроблених під час вчинення правопорушення, видно, що транспортний засіб, який проходить рамку вагового контролю відсутні фітинги, а також маркування які передбачені Міжнародними договорами та п.17.2-17.5 Правил № 363. Позивач також не надав доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився саме контейнер з відповідним маркуванням та пломбуванням, відповідно до якого застосовуються норма про збільшення вагового навантаження - 44 тони. Окрім того, позивачем не надано доказів перевезення вантажу із відповідним маркуванням, не надано договору про перевезення вантажу, а товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача. Також зазначив, що оскаржувані постанови вважає такими, що винесені та оформлені відповідно до норм чинного законодавства.

21 червня 2024 року від представника позивача адвоката Михайлишина А.І., через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що позовна заява була подана до суду в строки передбачені законодавством, оскільки постанова від 16.05.2024 року була отримана позивачем 22.05.2024 року, постанову від 09.04.2023 року позивачем не отримував, тому разом з позовною заявою була подана заява про поновлення строку на оскарження. Також зазначив, що відповідачем не надано Свідоцтва про повірку

законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки WIM 78, тому вважає автоматичний пункт габаритно-вагового контролю WIM 78 несправним, вимірювання визначені ним необ`єктивними. В АРМ аудиту-перегляд зафіксованої події вказано: визначено тип ТЗ: з напівпричепом 40 т. Ці дані відповідачем визначено не вірно, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію напівпричепа марки SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , останній є напівпричепом контейнеровозом. У зв`язку з невірним визначенням типу напівпричепа незаконно винесено постанову. Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав. Таким чином, нормативне навантаження для транспортного засобу у цій справі повинно було визначатись відповідачем, як для контейнеровозу, тобто 44 тони. Відповідно до картки габаритно-вагового контролю, наданої відповідачем, вона видана саме відносно власника транспортного засобу, а не

відповідальної особи, тому і оскаржувана постанова винесена не на відповідальну особу, а на власника транспортного засобу.

Також, 24 червня 2024 року від представника позивача адвоката Михайлишина А.І., через систему «Електронний суд», до суду надійшли додаткові письмові пояснення.

26 липня 2024 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, через систему «Електронний суд», до суду надійшли додаткові письмові пояснення.

02 жовтня 2024 року від представника позивача адвоката Михайлишина А.І., через систему «Електронний суд», до суду надійшли додаткові письмові пояснення.

04 листопада 2024 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, через систему «Електронний суд», до суду надійшли письмові заперечення.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Михайлишин А.І. в судовому засідання позовну заяву підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив на додаткових поясненнях.

Представник відповідача Коваль В.М. в судовому засідання просила в задоволенні позову відмовити, з підстав, які викладені у відзиві та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що 09 квітня 2024 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00018591, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. (а.с.90)

За змістом постанови 09 квітня 2024 року о 08 год. 48 хв. за адресою М-30, км. 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб FREIGHTLINER FLC 120, ДНЗ CB3643EH, відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638% (2,255 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.90)

Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 20, WAGA-W1M35 №7, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії - №04/4445; 1627;1626 до 22 листопада 2024 року.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: загальна маса (виміряна з урахуванням похибки транспортного засобу) - 42255 кг; кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 4690 мм, 2-3: 1030 мм, 3-4: 5930 мм; 4-5: 1320 мм; 5-6 :1310 мм; навантаження на вісь -4550 кг, 2-7550 кг, 3-7550 кг, 4 - 9050 кг; 5 - 8850 кг; 6-9200 кг; загальна маса -46950 кг.

В оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.

Також, 16 травня 2024 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00019796, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. (а.с.78)

За змістом постанови 16 травня 2024 року о 09 год. 39 хв. за адресою Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб FREIGHTLINER FLC 120, ДНЗ CB3643EH, відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988% (2,795 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.78)

Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 78, WAGA-W1M35 №16, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії - №04/4783; 168;169 до 16 лютого 2025 року.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: загальна маса(виміряна з урахуванням похибки транспортного засобу) -42795 кг; кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 4730 мм, 2-3: 8750 мм, 3-4: 8550 мм; 4-5: 1320 мм; 5-6 :1310 мм; навантаження на вісь 1 - 4650 кг, 2 - 8750 кг, 3 - 8550 кг, 4 - 8650 кг; 5 - 8530 кг; 6-8600кг; загальна маса - 47550 кг, висота -3,599 м, ширина 2,564 м;довжина -18,42 м.

В оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.

Саме вищезазначені постанови стосовно відповідача є предметом оскарження у цій справі, оскільки позивач вважає їх протиправними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п.1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі Правила дорожнього руху) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з підпунктом б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

Частиною 2 ст.132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно до ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.7 ст.258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в

автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що оскаржувані постанови містять повний виклад обставин, які відповідно до наведеної вище ст. 283 КУпАП повинні бути зафіксовані.

У своїй позовній заяві позивач також вказує на невідповідність оскаржуваних постанов Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 № 512.

Згідно п. 3 розділу ІІ Інструкції № 512 з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до додатку 1 до Інструкції №512 в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні

переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено, отже оскаржувані постанови повністю відповідають формі затвердженій в Інструкції.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623).

Згідно з п. 2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме фактичної маси транспортного засобу.

Вказані правопорушення зафіксовані за допомогою вимірювального обладнання автоматичного пункту ваго-габаритного контролю за допомогою технічного засобу WIM 20, WAGA-WIM35, зав. №7 ( Постанова серії АА №00018591) та за допомогою технічного засобу WIM 78, WAGA-WIM35, зав. №16 ( Постанова серії АА №00019796), законність використання яких підтверджена:

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №1626, чинне до 22.11.2024 року, відповідно до якого підсистема ідентифікації транспортних засобів ANPR-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав №7, за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8809-2018; (а.с. 141-142)

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №04/4445, чинне до 22.11.2024 року, відповідно до якого прилад автоматичного зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав. №7 відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010. ; (а.с.143-144)

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №169, чинне до 16.02.2025 року, відповідно до якого підсистема ідентифікації транспортних засобів ANPR-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав №16, за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8809-2018; (а.с. 243-244)

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №04/4783 чинне до 16.02.2025 року, відповідно до якого прилад автоматичного зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав. №16; (а.с.143-144)

Згідно свідоцтва СТТ №214896 про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу FREIGHTLINER FLC 120, ДНЗ НОМЕР_4 є позивач ОСОБА_1 . (а.с.22-23)

Окрім того, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп -контейнеровоз SCHMITZ S01 WSMS170 є позивач ОСОБА_1 . (а.с.81-82)

Відповідно до Договору оренди транспортного засобу від 26.09.2023 року, ОСОБА_1 та ТОВ «ГРЕІН-ТРЕНД» уклали договір про передачу ОСОБА_1 до ТОВ «ГРЕІН-ТРЕНД» у тимчасове користування за плату транспортних засобів, серед яких спеціалізований напівпричіп н/пр.-самоскид переобл. в 2023 році СТМ 017246 марки «SCHMITZ» р.н. НОМЕР_3 та спеціалізований вантажний сідловий тягач FREIGHTLINER FLC 120 з д.н.з. НОМЕР_4 .

В своїй заяві позивач зазначає, що у зв`язку з укладанням вказаного договору відповідальною особою за оскаржуваними постановами є ТОВ «Греін-Трейд».

Однак, суд не приймає до уваги вказане, з огляду на те, що 14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Статтею 14-3 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, керівник ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» був б відповідальною особою за оскаржуваними постановами лише в разі внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, однак доказів на підтвердження цього, а саме витягу з такого реєстру суду не було надано, отже належною відповідальною особою є ОСОБА_1 .

Згідно товарно-транспортної накладної (ТТН) №0404-11 від 04 квітня 2024 року, транспортним засобом FREIGHTLINER FLC 120 д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом марки SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 автоперевізником ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» здійснювалось перевезення вантажу, а саме пшениці масою брутто 43,800 кг., тара 17,900 кг., нетто 26,000 кг, вид пакування зазначений як «насипом».

Згідно товарно-транспортної накладної (ТТН) №1405-11 від 14 травня 2024 року, транспортним засобом FREIGHTLINER FLC 120 д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом марки SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 автоперевізником ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» здійснювалось перевезення вантажу, а саме пшениці масою брутто 44,450 кг., тара 17,900 кг., нетто 26,550 кг, вид пакування зазначений як «насипом».

Однак, Верховний Суд в постанові від 31.07.2019 р. у справі №802/518/17-а дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу, та не спростовує факту перевищення вагових параметрів, адже фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах в автоматичному режимі, із урахуванням похибки та виду автомобіля.

Щодо доводів позивача, який стверджує, що транспортний засіб рухався без порушення п. 22.5 ПДР, оскільки для транспортного засобу тягача з напівпричепом-контейнеровозом, який перевозить контейнер максимальне значення фактичної маси автомобіля для автомобільних доріг державного значення складає 44 тони, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521 затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі Порядок № 521).

Відповідно до п. п. 1.1 - 1.5 Порядку № 521 цей порядок визначає механізм затвердження конструкції колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) категорій M, N, O, L, нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах (далі - обладнання) відповідно до вимог Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року (далі - Угода).

На кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.

На кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України.

Індивідуальному затвердженню підлягає кожен КТЗ:

а) новий, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу КТЗ, підлягає першій державній реєстрації в Україні;

б) що був у користуванні і підлягає першій державній реєстрації в Україні;

в) конструкцію якого змінено під час переобладнання.

Індивідуальному затвердженню підлягає кожна партія обладнання, яка відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якої не підтверджена сертифікатом типу.

Отже, контейнери, які в розумінні Порядку №521 є обладнанням до колісного транспортного засобу підлягають сертифікації.

Окрім того, пунктом 1.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що наземними транспортними засобами визнаються пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Частина перша статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (далі Правила №363), визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху, відповідно до якого транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Водночас у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за №363 (далі - Наказ №363), дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів.

Також Наказом № 363 наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до п. п. 17.1 - 17.5 Наказу № 363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Але при цьому згідно наданих накладних перевезенню підлягав розподільний вантаж - пшениця, який вантажовідправником наданий автоперевізнику для перевезення у спосіб - насипом, без тари. Перевезення сипучого вантажу (пшениці) без тари заборонено перевозити в контейнерах.

На фотографіях з фіксації правопорушення не вбачається, що на розміщеному напівпричепі знаходився саме контейнер з відповідним маркуванням та пломбуванням, відповідно до якого застосовуються норма про збільшення вагового навантаження - 44 тони.

Відповідно до п.17.9 Правил № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, однак такого договору не надано.

Вказані Правила передбачають правила перевезень зернових вантажів, які є сипучим вантажем, та які перевозяться тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

З матеріалів справи вбачається фактичне перевезення бортовими або самоскидним рухомим складом та без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення.

Також, суд звертає увагу, на долучені позивачем відео та фото фітингів/кріплення, однак з наявних медіафайлів, взагалі не вбачається за можливе встановити належність останніх до напівричепу SCHMIZ AP 2574 XF та коли і за яких умов була здійснена фіксація, яка відображена в них.

Отже з матеріалів, які надані сторонами вбачається, що відсутні будь-які докази щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, таким чином, максимально допустиме навантаження для вказаного транспортного засобу відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху є 40 т.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. у справах про протиправність таких рішень, покладено саме на суб`єкт владних повноважень.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належними та допустимими доказами доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, тому з огляду на наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд вважає, що підстави для визнання протиправними дій відповідача та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, відсутні, а тому позивачу у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.9, 132-1, 245, 251, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 15.11.2024 року.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9.

Суддя: Баруліна Т. Є.