Справа № 537/2575/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р. Справа № 537/2575/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука (головуючий суддя І інстанції Хіневич В.І.) від 09.09.2024 року по справі № 537/2575/24

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора взводу № 1 роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романцова Кирила Андрійовича , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до Інспектора взводу №1 роти №4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романцова Кирила Андрійовича, Департаменту патрульної поліції України, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГНА № 2097093 від 08.05.2024 року.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчук від 09.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романцова Кирила Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що при огляді запису фіксації скорості руху автомобілів інспектором поліції на екрані були зафіксовані два автомобілі. Вказує, що точка фіксації від радара знаходилася на лобових стеклах автомобіля, що їхав попереду і автомобіля позивачки. Тому вважає, що не установлено, якому саме автомобілю належить зафіксована швидкість 74 км/год. Також зазначила, що у відзиві позивач зазначає, що прилад при встановленні швидкості має похибку від норми 2км/год. Тобто якщо у інспектора на радарі показано 74 км/год, фактична швидкість 72 км/год, а тому перевищення було лише на 2 км/год. Також позивач посилається на п. 4 ч. 2 ст. 247 КУпАП та вказує, що вона діяла в стані крайньої необхідності, адже везла ліки сину, учаснику бойових дій. Також зазначає, що суд не встановив відповідність зазначеного у постанові приладу з приладом на відео.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, згідно із повідомленням про виклик у судове засідання по справі №537/2575/24 від 28.10.2024 р., яке розміщено на офіційному веб-сайті "Судова влада України, учасників справи повідомлено про дату, час і місце судового розгляду справи № 537/2575/24.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2024 інспектором взводу №1 роти №4 БПП в м. Кременчук УППП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Романцовим Кирилом Андрійовичем винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.4).

Згідно з постановою, ОСОБА_1 08.05.2024 року о 12 годині 23 хвилин в м. Кременчуці по вул. Лесі Українки, 71, керуючи транспортним засобом MAZDA 6, номерний знак НОМЕР_1 , в межах населеного пункту рухалася зі швидкістю 74 км/год, чим перевищила встановлене обмеження швидкості на 24 км/год., що є порушенням вимог п. 12.4 ПДР України Швидкість вимірювалася приладом TruCAM ТС 000344, відео фіксація 476203.

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки посилання позивача на те, що вона рухалась в межах допустимої швидкості, спростовані доказами отриманими за допомогою вимірювального приладу TRUCAM TC 000344, а відповідач довів законність та обґрунтованість винесеної ним постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Згідно п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (станом на час виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 283 КУпАП, відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення - TruCam серійний номер ТС 000344, внесені до оскаржуваної постанови.

Підстави вважати, що серія та номер технічного засобу, яким було здійснено вимірювання та технічного засобу, що був зазначений в постанові, можуть відрізнятися, у суду відсутні.

З дослідженої постанови та відеозапису також не вбачається, що позивач висловлювала заперечення щодо інформації зазначеної в поставові.

Факт керування позивачем автомобілем MAZDA 6, номерний знак НОМЕР_1 08.05.2024 о 12.23 год. в ході судового розгляду нею не заперечувався та підтверджується матеріалами справи.

Так на відеозаписі з приладу TruCam номер № ТС000344, зафіксовано, що прилад було наведено саме на автомобіль під керуванням позивача (про що свідчить оптичний приціл) та чітко видно номерний знак автомобіля.

Посилання позивача на те, що на екрані було зафіксовано два автомобіля, і точка радару була зафіксована одразу на двох, не відповідає фактичним обставинам справи, адже з відеозапису вбачається, що дійсно на перших секундах наведення приладу TruCam номер № ТС000344 точки фіксації були зосереджені на двох автомобілях, однак після приближення та встановлення прицілу, точка фіксації (приціл) була закріплена на автомобілі MAZDA 6, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджує той факт, що швидкість була заміряна саме на цьому транспортному засобі.

З відеозапису можливо чітко встановити час, місце, марку автомобіля та державний реєстраційний номер, а також швидкість руху автомобіля, що була виміряна.

Використання виробу TruCam LTI 20/20 виробництва LaserTechnologyInc підтверджена експертним висновком від 07.09.2021 року № 04/05/02-2522, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/28045 від 18.07.2023, виданого Мінекономіки ДП «Всеукраїнський Державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»), чинного до 18.07.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000344 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км/год.

Доводи апелянта про те, що на сайті Кабінету Міністрів України розміщено інформацію прро те, що прилад для вимірювання швидкості підлягає допущенню на території України після перевірки в 2020 році, відхиляються колегією суддів як необгрунтовані.

Колегія суддів зазначає, що прилад TruCам LTI 20/20 з серійним номером ТС000344 сертифікований, дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується експертним висновком від 07.12.2020, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 02.09.2021, сертифікатом від 18.07.2023.

Стосовно доводів апелянта про те, що з урахуванням похибки вона перевищила швидкість лише на 2 км/год, спростовуються фактичними обставинами справи, адже максимально допустима швидкість руху в межах населеного пункту 50 км/год. Позивач керуючи автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_1 рухалася зі швидкістю 74 км/год, що є перевищенням швидкості на 24 км/год.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху, транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Нахил приладу - не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання приладу TruCamLTI 20/20 з серійним номером ТС 000344 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР в розумінні ст.ст. 73-75 КАС України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2024 по справі № 537/2575/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко