Справа № 420/28184/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
06 листопада 2024 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Вовченко O.A.,
секретар судового засідання Іщенко С.О.,
представника позивача Краснової І.В. (згідно ордеру)
представника позивача Бежєнар Є.О. (згідно ордеру)
представника відповідача Сімеоніді І.А. (згідно виписки)
представника відповідача Верескун А.С. (згідно виписки)
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 06.09.2024 надійшов позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому позивач просять суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області №1059 від 20.08.2024 року «Про припинення виплат грошового забезпечення поліцейському», яким припинено з 16.08.2024 року виплату грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_2 (008000), начальнику УКЗ ГУНП в Херсонській області;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області №1064 від 20.08.2024 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким за порушення службової дисципліни, вчинення дій, які підривають авторитет поліції, вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 16 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статей 24 та 38 ЗаконуУкраїни «Про запобігання корупції», Присяги працівника поліції, абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, пункту 3 наказу ГУНП від 31.07.2024 року №961 «Про відсторонення від виконання службових обов`язків (посади)», пункту 9.2 протоколу наради керівництва ГУНП в Херсонській області від 12-13 серпня 2022 року №2921/01/20-2022, начальника УКЗ ГУНП в Херсонській області полковника поліції ОСОБА_2 (0017003) звільнено з зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 16.08.2024 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.08.2024 року по дату прийняття судового рішення у справі.
Ухвалою від 10 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 . Відкрити провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників процесу.
прогулу. Поряд з цим, вказані початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в
В судовому засіданні представники позивача підтримали заяву, щодо поновлення позивачу строку на оскарження наказу у Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22.08.2024 року №370о/с «Про особовий склад», яким звільнено полковника поліції ОСОБА_2 , начальника Управління кадрового забезпечення, згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, застосованого відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України з 22.08.2024 року
В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.
Суд дослідивши заяву про збільшення розміру позовних вимог з зазначеною заявою про поновлення строку звернення до суду щодо оскарження наказу ГУНП в Херсонській області від 22.08.2024 №370 о/с, встановив наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У відповідності до ст. 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу (ч.3). За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського (ч.5). У разі якщо поліцейський, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, відмовляється від отримання витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, днем отримання витягів з наказів є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в їх отриманні чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення (ч.6).
Приписами ч. 4 ст. 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» передбачено, що у період дії воєнного стану поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22.08.2024 року №370 о/с «Про особовий склад» позивач ознайомлений 22.08.2024 року, при цьому до суду представник позивача з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22.08.2024 року №370о/с «Про особовий склад», звернувся лише 31.10.2024 року. Отже позивачем пропущено строк звернення до суду, що визначений ч. 4 ст. 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В ст. 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
ЄСПЛ у параграфах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У параграфі 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.
У своїй практиці ЄСПЛ сформував підхід, відповідно до якого встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України»).
Аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права; 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями; 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.
Суд враховує, що наказ ГУ НП в Херсонській області №1064 від 20.08.2024 року, «Про застосування дисциплінарного стягнення» та від 20.08.2024 року №370 о/с «Про особовий склад» щодо звільнення полковника поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції є взаємопов`язаними.
Також суд приймає до уваги, що з наказом від 20.08.2024 року №370 о/с «Про особовий склад» позивач був ознайомлений 22.08.2024 року при цьому доказів вручення позивачу даного наказу в термін до 24.09.2024 року (дата отримання позивачем відзиву на позовну заяву з додатками де був наявний наказ №370 о/с від 20.08.2024 року) до суду не надано.
Отже ознайомлення позивача з наказом від 20.08.2024 року №370 о/с «Про особовий склад» не скасовує обов`язку ГУНП в Херсонській області у відповідності до ст. 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» направлення витягу з зазначеного наказу рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання позивача, що зазначена в його особовій справі.
Отже, вручення наказу від 20.08.2024 року №370 о/с «Про особовий склад» в той чи інший спосіб позивачу є процесуальним обов`язком відповідача. Відомості про вручення (доставлення) наказу повинні підтверджуватися належними доказами, зокрема розпискою про вручення, чи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Суд враховує, що наявними у матеріалах справи доказами не спростовано факту ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом від 20.08.2024 року №370 о/с «Про особовий склад» 22 серпня 2024 року та, що відлік строку на оскарження вказаного наказу
розпочинається з моменту ознайомлення з наказом.
При цьому при вирішенні питання про поновлення строку на оскарження наказу №370 о/с від 20.08.2024 року, суд враховує, що витяг з зазначеного наказу рекомендованим листом з повідомленням на адресу позивача не було направлено також, що позивачем заявлено своєчасно позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Херсонській області №1064 від 20.08.2024 року, який є взаємопов`язаним з наказом від 20.08.2024 року №370 о/с.
При вирішенні заяви про поновлення строку на оскарження наказу, суд враховує висновки ЄСПЛ про те, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на оскарження (доступ до суду) у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено та такі обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
Застосування судом процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовною заявою, іншим процесуальним документом може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод
Згідно ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Керуючись ст. ст. 47, 166, 241, 248, 256, 294 КАС України,
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 07.11.2024 року.

Суддя О.А.Вовченко