Справа № 280/5089/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5089/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року

у справі №280/5089/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні з 30.04.2021 по день фактичної виплати (02.05.2024) шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, виходячи з двох місячного грошового забезпечення перед звільненням.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №280/5089/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2021 по 02.05.2024 включно;

- визначено спосіб виконання рішення: при нарахуванні ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2021 по 02.05.2024 включно ІНФОРМАЦІЯ_1 врахувати розмір середнього заробітку (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , виплачену заборгованість у сумі 73568 грн. 02 коп. на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі №280/3131/22, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком (грошовим забезпеченням) ОСОБА_1 , за період шість місяців.

В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Судом зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 280/3131/22 ІНФОРМАЦІЯ_2 виплачено ОСОБА_1 73568,02 грн. індексації грошового забезпечення за період з 21.04.2016 по 28.02.2018. Суд вважав, шо позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.04.2021 (дата звільнення зі служби) по 02.05.2024 (день фактичного розрахунку).

Не погодившись з рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі № 280/5089/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що роботодавець несе обов`язок перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні. Зазначає, чинна редакція ст.117 КЗпП свідчить, що відповідний обов`язок виникає у роботодавця у разі відсутності спору про розміри належних звільненому працівникові сум. Відтак, враховуючи приписи ст. 117 КЗпП в редакції Закону №2352, а також ту обставину, що предметом спору у справі №280/3131/22 був не тільки розмір належних до виплат сум, а також і права на їх нарахування та виплату, скаржник вважає, що позивач не має право на стягнення сум середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 21.04.2016 по 30.04.2021 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі №280/3131/22, яке набрало законної сили: - визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, січень 2008 року.

На виконання рішення суду у справі №280/3131/22 ІНФОРМАЦІЯ_2 02.05.2024 виплачено позивачу 73568,02 грн індексації грошового забезпечення.

Вважаючи, що при здійсненні виплати на виконання рішення суду у справі №280/3131/22 грошового забезпечення позивачу, відповідач порушив строки розрахунку при звільненні, внаслідок чого виникли підстави для виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За правилами статті 116 Кодексу законів про працю України, у редакції на час звільнення позивача зі служби, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України у аналогічній редакції, обумовлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент проведення відповідачем повного розрахунку, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року №2352-ХІ , який набрав чинності 19 липня 2022 року, третє речення частини 1 статті 116 КЗпП України викладено у такі редакції:

"Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.",

Статтю 117 викладено у новій редакції:

"У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті."

Отже, умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку.

Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині 1 статті 117 КЗпП України).

З цих підстав, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що оскільки предметом спору у справі №2803131/22 був не тільки розмір належних до виплат сум, а також і право на їх нарахування та виплату, позивач не має права на стягнення сум середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунку при звільненні, адже спір про розмір належних позивачу сум у справі №280/3131/22 вирішено на користь позивача, у зв`язку з чим відповідач повинен виплатити позивачу відшкодування, зазначене в частині 1 статті 117 КЗпП України.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні згідно приписів ст. 117 КЗпП України. Натомість зворотні аргументи скаржника про відсутність підстав для такого стягнення свого підтвердження не знайшли.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №280/5089/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко