Справа № 932/965/24
Суддя: Ярощук О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №932/965/24
Провадження №2-а/932/49/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Ярощук О.В.,

за участі секретаря Кирилішиної В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Департамент патрульної поліції України

третя особа інспектор патрульної поліції 1-го взводу 3-1 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Солоп О.В.

про визнання дій протиправними, визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі -

у с т а н о в и в:

Суть справи

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою у якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1308925 від 25.01.2024 за ч.1 ст. 122 КУпАП

- поновити строк звернення до суду у разі його порушення

- закрити провадження по справі

-стягнути судовий збір

- стягнути витрати на правничу допомогу

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Свою позовну заяву мотивував тим, що стосовно нього 25.01.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн.

Згідно із постановою позивач 25.01.24 близько 13.29 год у місті Дніпро, керуючи транспортним засобом по вулиці Набережна Перемоги, не виконав вимоги знаку 4.1 Рух прямо, а саме здійснив рух праворуч на вулицю Яружна, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР «порушення вимог наказових знаків», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вважає цю постанову незаконною, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначив, що під час винесення постанови було порушено процедуру її винесення, не роз`яснено права, не надано докази вчинення правопорушення, не роз`яснено суть і зміст правопорушення.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 06.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху (а.с 12).

Ухвалою судді 15.02.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та дано відповідачу строк надати відзив, позивачу відповідь на відзив (а.с. 35-36).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.38-42).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.08.2024 головуючою суддею визначено Ярощук О.В. (а.с 54).

Суддя упродовж з 16.09.2024 по 27.09.2024 перебувала у щорічній відпустці.

Позиція відповідача

Позивач скористався своїм правом та надав відзив у якому зазначив, що постанова винесена законно та у межах повноважень.

Надав суду відеозапис обставин вчинення відповідачем адміністративного правопорушення.

Просив у задоволенні вимог у позовній заяві відмовити у повному обсязі.

Вказав на не співмірність витрат на правничу допомогу.

Релевантне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ч. 1ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведених правових норм, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, зокрема, за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Диспозицією ч.4 ст. 126 КУпАП передбачено керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Положеннями КУпАП, які стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, установленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу у відповідності до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У той же час, суд, що розглядає вказану справу виснує, що дискреційні повноваження органів поліції під час скороченої процедури розгляду адміністративних справ не мають бути свавільними, мають бути чіткими, виваженими та відповідати дусі закону.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. У свою чергу, невиконання такої вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад адміністративного законодавства.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, у т.ч. за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Фактично ч.1 ст. 122 КУпАП є бланкетною і потребує деталізації в інших нормативних та під нормативних правових актах.

Так, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 ПДР).

Пунктом 8.2-1 визначено, що дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Також п. 8.4 ПДР передбачено поділ Дорожніх знаків на групи: .. «г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження».

У свою чергу дорожній знак 4.1 наказовий знак «рух прямо».

Судом встановлено

25.01.2024 о 13 год. 39 хв. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1308925 (а.с. 6).

Відповідно до змісту постанови 25 січня 2024 року о 13 годині 39 хвилин у м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, позивач керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER 3.0 TD д.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги знаку 4.1 чим порушив вимоги п. 8.4 «г» ПДР, оскільки здійснив рух праворуч на вулицю Яружна.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, шляхом накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом досліджено оптичний DVD диск із файлами, наданий суду позивачем.

Суд бере до уваги зазначені відеозаписи, з урахуванням того, що відомості про існування зазначених записів, зокрема про їх здійснення містяться безпосередньо у відзиві.

Згідно частини 1 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Так, відеофіксація подій розпочинається 25 січня 2024 року коли працівники патрульної поліції зафіксували рух транспортного засобу, далі продовжується відеофіксація о 13:28 год. з моменту, коли співробітник поліції представився позивачу, назвав причину зупинки та повідомив, що перед виїздом на перехрестя є знаки 4.1, докладно роз`яснив, що цей знак означає.

О 13.30 год 25.01.2024 працівник патрульної поліції запропонував позивачу безпосередньо пройти і подивися на місце розташування знаку, на що позивач дав згоду.

О 13.33 год 25.01.2024 позивач разом із працівниками патрульної поліції підійшов до знаку.

На відео чітко видно, що знак розміщено і його добре видно учасникам дорожнього руху.

Знак не закритий будь-якими перешкодами. Розташований обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Отже, на думку суду, дорожній знак розміщено таким чином, щоб інформацію, яку він передає, міг сприймати позивач, як учасник руху.

Позивач зазначає, що він поспішає, тому просить працівників патрульної поліції пришвидшитися.

За встановлених обставин, суд бере до уваги відеозапис із боді камер співробітників патрульної поліції, оскільки він достовірно відображає усі обставини адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд бере до уваги і висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17, де останній вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Висновок суду

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку відповідача) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії відповідача. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. У свою чергу, невиконання такої вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад адміністративного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що Відповідачем подано матеріали, що підтверджують не виконання ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», а саме поворот праворуч, чим порушено п.8.4 «г» ПДР, суд вбачає, що постанову про вчинення адміністративного правопорушення винесено законно та обґрунтовано.

Суд зауважує, що згідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи той факт, що суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України оскаржувана постанова винесена законно і скасуванню не підлягає, відповідно підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

З огляду на відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати компенсації не підлягають.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст.241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Департамент патрульної поліції України про визнання дій протиправними, визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - відмовити.

Постанову інспектора патрульної поліції 1-го взводу 3-1 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Солоп О.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА №1308925 від 25.01.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярощук

Повний текст рішення складено 18.10.2024