Справа № 742/4351/24
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/4351/24 Суддя (судді) першої інстанції: Бездідько В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Ольшевської Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Чернігівського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Чернігівського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просив скасувати постанову старшого оперуповноваженого відділу протидії корупції Черні гівського управління департаменту внутрішньої безпеки капітана поліції Ігнатко Ярос лава Володимировича серії ББА №111927 від 12 липня 2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень за ч.2 статті 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову старшого оперуповноваженого відділу протидії корупції Черні гівського управління департаменту внутрішньої безпеки капітана поліції Ігнатко Ярос лава Володимировича серії ББА №111927 від 12 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 ( сімнадцять) тисяч гривень за ч.2 статті 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У решті заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, посилаючись на порушення Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, постановою серії ББА №111927 від 12.07.2024 року, складеною старшим оперуповноваженим відділу проти дії корупції Чернігівського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України капітаном поліції Ігнатко Ярославом Володимировичем на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 127-4 КпАП України.

Як вбачається із вказаної постанови, 14 травня 2024 року о 14 год. 38 хв. позивач на території територіального сервісного центру №7442 по вулиці Індустріальній, 6 м.Прилуки порушив порядок приймання практичного іспиту з водіння у гр. ОСОБА_3 , передбачений п.4 розділу 1 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №408 від 22 травня 2020 року.

Вважаючи оскаржувану постанову відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другої статті 127-4 КУпАП передбачено, що порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, адміністративна відповідальність за частиною другою статті 127-4 КУпАП передбачена за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Інструкція про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія затверджена наказом МВС 07.12.2009 № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 травня 2020 року № 408) (далі - Інструкція).

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції передбачено, що технічні засоби контролю під час складання іспитів у режимі реального часу забезпечують: - фотографування, відеозапис даних (параметрів) рис обличчя особи, яка складає іспит, та екзаменатора; - автоматичне відображення та фіксацію під час відтворення відеозапису дати, часу, тривалості складання іспитів; - відео-, аудіозапис процесу складання іспитів протягом часу їх складання; - відео-, аудіозапис особи, яка складає теоретичний іспит, у тому числі рухів її рук; - відео-, аудіозапис екзаменатора під час приймання теоретичного іспиту, у тому числі рухів його рук; - відеозапис усієї площі спеціально обладнаного приміщення, у якому проводиться теоретичний іспит; - відеозапис екрана монітора автоматизованого робочого місця, на якому особа складає теоретичний іспит; - відео-, аудіозапис особи під час складання практичного іспиту, у тому числі рухів її рук та ніг; - відео-, аудіозапис екзаменатора та спеціаліста закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв (у разі присутності) під час приймання практичного іспиту, у тому числі рухів його (їх) рук та ніг; - відео-, аудіозапис дорожньої обстановки попереду транспортного засобу, на якому складається практичний іспит; - відео-, аудіозапис дорожньої обстановки позаду транспортного засобу, на якому приймається практичний іспит, у разі якщо конструкція цього транспортного засобу допускає можливість його (їх) здійснення; - відеозапис органів керування транспортного засобу (рульового колеса, важеля перемикання передач, гальмівної педалі, педалі регулювання подачі палива, педалі зчеплення транспортного засобу з механічною коробкою передач), на якому приймається практичний іспит; - фіксацію впливу на дублюючі механізми органів керування гальмовою системою транспортного засобу та трансмісією транспортного засобу з механічною коробкою передач; - фіксацію маршруту та швидкості руху транспортного засобу, на якому складається практичний іспит; - збереження фотографічного зображення, відео-, аудіозапису процесу складання іспитів на електронному носії, що забезпечує його цілісність у разі відключення живлення.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що до початку проведення практичного іспиту на майданчику для навчання з початкового керування транспортним засобом екзаменатор перевіряє: наявність та цілісність елементів та технічних засобів організації дорожнього руху і відповідність їх установлення діючим вимогам; транспортні засоби на відповідність вимогам до транспортних засобів, що використовуються для проведення практичних іспитів; справність технічних засобів контролю процесу проведення практичних іспитів. У разі встановлення екзаменатором під час перевірки невідповідності однієї або кількох умов, визначених абзацами другим-четвертим цього пункту, практичний іспит не проводиться.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У той же час, ст.7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Як вбачається зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе виключно за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка, у свою чергу, підтверджена належними та достатніми доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. При цьому, виходячи із закріпленого в ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги особи в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, в матеріалах справи наявний відеозапис « 0000000__0010B» на 18:44 хвилині якого позивач визнає скоєне адміністративне правопорушення, що виразилось у відсутності відео-, аудіозапису дорожньої обстановки попереду транспортного засобу, на якому складався практичний іспит гр. ОСОБА_3 .

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок службової перевірки факту неналежного виконання посадових обов`язків адміністратора ТСЦ № 7442 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області ОСОБА_1 від № 31/25/6-1839/Ли, згідно з яким факти неналежного виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , порушення ним вимог Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складання іспитів (у тому числі за допомогою фото-, відео-, аудіотехніки), збереження отриманої за допомогою них інформації та доступ до неї, затвердженої наказом МВС від 22.05.2020 № 408 визнано такими, що знайшли своє підтвердження.

За результатами перевірки ОСОБА_1 суворо попереджено про недопущення в подальшому порушень вимог чинного законодавства при виконанні покладених на нього посадових обов`язків.

Також у позовній заяві позивач зазначає: (пунктуацію збережено) «…я дотримувався порядку прийняття практичного іспиту з водіння транспортного засобу у гр. ОСОБА_3 який об`єктивно мною не був зарахований як прийнятим. ОСОБА_3 не пред`явив ніяких претензій. Зазначене свідчить, що ніяких корисливих особистих мотивів я не переслідував». З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи відеозапису 2024_0514_152329_038В чітко вбачається, що після того, як гр. ОСОБА_3 зупинив транспортний засіб, позивач сказав: «Практичний іспит з категорії «В» складено».

Також до апеляційної скарги відповідачем було додано докази, що 14.10.2024 за вих. № СЕД-36749-2024 Департаментом надіслано запит до Головного сервісного центру МВС України.

16.10.2024 року за вих. № 31/33/05-2277-2024 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) надано відповідь про те, що «у Єдиному державному реєстрі МВС України станом на16 жовтня 2024 року містяться відомості про успішне складання практичного іспиту для одержання посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В» (друга спроба). Іспит було складено 14 травня 2024 року, про що внесені відомості до ЄДР МВС екзаменатором ОСОБА_1 . Додавання результату практичного іспиту адміністратор здійснив у той же день о 15:33.

14 травня 2024 року у ТСЦ 7442 (на правах відділу м. Прилуки) РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано посвідчення водія серії НОМЕР_1 після навчання (вперше) з правом керування транспортними засобами категорії «В». Дане посвідчення водія є дійсним до 14 травня 2026року та має статус «виданий».»

Також в оскаржуваному рішенні Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області вказав, що: «матеріали справи містять інші відеозаписи, які велися під час складання іспиту з водіння та зафіксовано той момент, коли позивач звернув увагу, що не ведеться відеозапис, що підтверджує, що позивач дотримався вимог Інструкції, перевіряючи справність технічних засобів».

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявний лише один диск « 05 сер 2024», місткість: 4,38 ГБ, з яких зайнято 3,30 ГБ, на якому наявні 4 записи при винесені постанови серії ББА №111927 від 12 липня 2024 року та два відеозаписи під час складання практичного іспиту гр. ОСОБА_3 .

Під час перегляду вказаних відеозаписів колегія суддів констатує, твердження що ніби то позивач звернув увагу, що не ведеться відеозапис - не відповідає матеріалам запису.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції закріплено, що «У разі виявлення несправності технічних засобів контролю екзаменатор невідкладно повідомляє особу (осіб) ТСЦ МВС, на яку (яких) покладено обов`язок щодо здійснення обліку, зберігання технічних засобів контролю, електронних носіїв та інформації, отриманої з них, та видачі, приймання переносних технічних засобів контролю та електронних носіїв, про неможливість приймання іспиту».

З викладеного слідує, що після виявлення несправності технічних засобів контролю позивач повинен був зупинити приймання практичного іспиту у громадянина ОСОБА_3 , що зроблено не було. Як і матеріали справи не містять доказів, що позивач після виявлення несправності технічних засобів контролю невідкладно повідомив особу (осіб) ТСЦ МВС про даний факт.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному об`ємі досліджено матеріали справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Чернігівського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови серії ББА №111927 від 12 липня 2024 року - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.