Справа № 160/11869/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/11869/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., за участю секретаря судового засідання Беседи Г.Р., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому удовому засіданні апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року в адміністративній справі №160/11869/24 за позовом Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

Дніпровська міська рада (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач, ВДВС), в якому просила: визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу № 60450699 від 12.04.2024; зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) утриматись від подальшого винесення постанов про накладання штрафів на Дніпровську міську раду в рамках виконавчого провадження №60450699 до фактичного виконання рішення суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 20 травня 2021 року у справі №420/5465/18, зокрема, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для ! боржника було неможливим або ускладненим.

Скаржник з урахуванням приписів Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зазначає, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: факт виконання чи невиконання рішення; у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний І виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Суд зазначив, що доказів наявності об`єктивної неможливості вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення продовж 2019 - 2023 років позивачем суду не надано» та «в матеріалах справи докази які б підтверджували, що боржником вчинені всі можливі та вичерпні заходи задля оформлення правоустановчих документів на спірну земельну ділянку у розумні строки.

Проте, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління і забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 60450699 з примусового виконання виконавчого листа № 160/3961/19 від 25.09.2019.

З метою виконання вказаного судового рішення Дніпровською міською радою було вжито наступні заходи.

14.05.2020 зареєстровано право комунальної власності на будівлі і споруди Закладу освіти (запис про право власності від 14.05.2020 № 37121292).

24.11.2021 прийнято рішення № 453/12 «Про надання департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 75» Дніпровської міської ради по вул. Гавриленка, 8 А (Центральний район)».

У подальшому департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської . ради було оголошено 32 закупівлі на послуги з розроблення проектів землеустрою, за результатами проведення яких було укладено лише 5 договорів. Замовник не мав можливості укласти договір та отримати відповідні послуги через те, що учасники цих процедур закупівель подавали свої пропозиції, які не і відповідали вимогам тендерної документації. Дискримінаційних вимог тендерна документація не містила, до того ж, майже всі закупівлі мали схожі вимоги, відрізнялись лише об`єктами.

У 2022 році, з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації, з метою збереження цілісності та конфіденційності інформації, недопущення несанкціонованого втручання та спотворення даних Міністерством юстиції України та Державним підприємством «Національні інформаційні системи» було припинено доступ користувачів до відомостей автоматизованої системи Державного земельного кадастру.

19.01.2024 Департаментом було оголошено закупівлю послуг з розроблення документації із землеустрою.

За результатами проведення закупівлі «Послуги з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за фактичним розміщенням Комунальних закладів освіти Дніпровської міської ради, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за фактичним розміщенням Комунальних закладів освіти Дніпровської міської ради, технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки» було визначено переможцем Приватне підприємство «ЗЕМЛЯ», проте, переможець відмовився від укладення договору.

Ураховуючи відмову Приватного підприємства «ЗЕМЛЯ» від підписання договору, Замовником було розглянуто наступну пропозицію, яка за результатами аукціону стала найбільш економічно вигідною і відповідала вимогам тендерної документації, а саме: пропозиція учасника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСТАТУС ГРУП». Зазначеного учасника було визначено переможцем та оприлюднено в електронній системі закупівель «ProZorro» відповідне протокольне рішення.

26.03.2024 між Департаментом і ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» укладено договір про надання послуг № ЗУ/1 з розроблення документації із землеустрою закладам освіти, зокрема Гімназія № 75 ДМР.

Станом на дату подання даної позовної заяви проект землеустрою розроблено та подано через електронну систему Державного земельного кадастру кадастровому реєстратору з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки та отримання витягу з Державного земельного кадастру про сформовану земельну ділянку.

22.05.2024 Дніпровською міською радою прийнято рішення № 66/50 «Про передачу земельної ділянки по вул. Лікаря Ребеніна, 8 А (Центральний район) у постійне користування департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради по фактичному розміщенню будівель та споруд Гімназії № 75 ДМР».

На час подання апеляційної скарги судове рішення виконано у повному обсязі. Так, 30.05.2024 зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою за департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 у справі №160/3961/19 задоволено позов Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, а саме судом:

Визнано протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради щодо невжиття заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а.

Зобов`язано Дніпровську міську раду, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом 25.09.2019 видано виконавчий лист №160/3961/19 про зобов`язання Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а.

На підставі заяви стягувача 30.10.2019 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60450699.

Даною постановою боржника проінформовано про необхідність виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Копія постанови із супровідним листом № 021-33/16337 від 30.10.2019 отримана боржником 31.10.2019.

У подальшому за заявою боржника, з огляду на необхідність додаткового часу для виконання рішення суду, постановою від 18.12.2019 відкладено проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60450699 з примусового виконання виконавчого листа №160/3961/19 до 03.01.2020.

Так, 22.04.2020 державним виконавцем винесено вимогу про виконання протягом 3 днів з дня отримання вимоги виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №160/3961/19.

Аналогічні вимоги державного виконавця винесено 19.10.2020, 26.01.2021, 25.05.2021, 08.11.2021, 03.05.2022, 16.03.2023, 01.11.2023 та 19.03.2024.

З урахуванням наданих боржником відповідей на вищевказані вимоги судом встановлено, що на виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №160/3961/19 виконано наступне.

Так, боржником зареєстровано право власності на будівлі та споруди КЗО «СЗШ № 75» ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8А (номер запису про право власності від 14.05.2020 № 37121292), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У подальшому рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 453/12 «Про надання департаменту гуманітарної політики ДМР дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд КЗО «СЗШ № 75» ДМР по вул. Гавриленка, 8А (Центральний район)» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Департаментом гуманітарної політики ДМР підготовлено тендерну документацію та з січня 2022 року оголошувались публічні закупівлі послуг з розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до долученого до позову укладеного між Департаментом гуманітарної політики ДМР та ТОВ «Лекстатус Груп» договору № ЗУ/1 від 26.03.2024, останнє зобов`язувалось надати департаменту послуги щодо розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за фактичним розміщенням комунальних закладів освіти ДМР, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у тому числі за об`єктом: Дніпровська гімназія № 75 ДМР по вул. Гавриленка, 8А у строк до 15.04.2024.

Відповідно до листа Департаменту гуманітарної політики ДМР від 25.04.2024, станом на 23.04.2024 проект землеустрою розроблено та подано через електронну систему Держгеокадастру кадастровому реєстратору з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки та отримання витягу з Державного реєстру про сформовану земельну ділянку. Після отримання витягу з ДЗК, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель і споруд гімназії № 75 ДМР буде подано до міської ради для підготовки виконавчим органом проекту рішення про передачу земельної ділянки по вул. Гавриленка, 8А у постійне користування Департаменту.

Таким чином, у встановлений державним виконавцем строк рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3961/19 боржником не виконано.

У зв`язку із невиконанням рішення суду та вимог виконавця, керуючись ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», 12.04.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на Дніпровську міську раду у розмірі 5100 грн, копія якої направлена на адреси сторін.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували, що боржником вчинені всі можливі та вичерпні заходи задля оформлення правоустановчих документів на спірну земельну ділянку у розумні строки. Втім, встановлені у справі обставини свідчать про певне зволікання з боку боржника щодо виконання рішення у справі №160/3961/19, за відсутності поважних на те причин.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція №512/5).

Відповідно до статті 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404 встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.28 Закону №1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону №1404.

Відповідно до частин 1-3 вказаної статті, за рішеннями, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З текстуального викладу статті 63 Закону № 1404-VIII можна зрозуміти, що на боржника може бути накладений штраф, якщо він не виконав рішення з поважних причин. Поважність причин залежить від низки обставин, але спільним має бути те, що вони об`єктивно перешкоджали боржнику виконати покладене на нього зобов`язання (згідно з рішенням, яке підлягає примусовому виконанню) у визначений спосіб та встановлений для цього строк.

Не менш важливо у цьому зв`язку пам`ятати також і про засади виконавчого провадження, зокрема - у контексті цієї справи - про такі з них, як справедливість, неупередженість та об`єктивність, які мали б теж слугувати своєрідним орієнтиром під час примусового виконання рішень зобов`язального характеру, надто коли йдеться про поважність причин його невиконання та пов`язану з цим юридичну відповідальності боржника.

Також, зміст наведених норм указує, що правовий підхід щодо застосування положень частини другої статті 15 у взаємозв`язку зі статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» у правовідносинах, що стосуються застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу необхідно формувати через призму оцінки змісту зобов`язальної частини виконавчого документа, яка повинна відповідати резолютивній частині судового рішення, та аналізу причин, з якими боржник пов`язує неможливість виконати судове рішення.

Це означає, що у разі, якщо резолютивна частина судового рішення є нечіткою за змістом, тобто коли вона є незрозумілою як для осіб, стосовно яких його ухвалено, так і для тих, хто здійснює його виконання, через що рішення суду неможливо виконати примусово або є імовірність неправильного його виконання, рішення державного виконавця про застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу (у зв`язку з невиконанням ним цього рішення) у таких випадках є передчасним.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2024 року справа №560/17588/23, від 03 квітня 2024 року справа № 620/6019/23.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.75 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно п.1,2 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції №512/5, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

З аналізу вказаних норм випливає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Законом №1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт умисного невиконання рішення суду та наявність вини з невиконання цього рішення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20,

Верховний Суд в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладені у постановах від 7 липня 2019 року у справі №420/70/19, від 23 травня 2018 року у справі №537/3986/16-а, від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків і встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 у справі №160/3961/19, зокрема, зобов`язано Дніпровську міську раду, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом 25.09.2019 видано виконавчий лист №160/3961/19 про зобов`язання Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а.

У вищевказаних рішеннях, суди дійшли висновків, що у спірний період відповідач повинен був вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди.

При цьому, у рішенні суд зазначив, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оформлених у відповідності до вимог закону. При цьому, відсутність правовстановлюючих документів порушує передбачені державою принципи раціонального й ефективного використання та охорони земель та призводить до неефективного управління земельними ресурсами та землекористуванням.

Таким чином, мотивуючи рішення у справі № 160/3961/19 суд під вжиттям заходів передбачав вчинення усіх передбачених чинним законодавством дій з метою отримання кінцевого результату у вигляді правовстановлюючих документів на земельну ділянку, у тому числі проведення державної реєстрації.

30.10.2019 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60450699.

Так, з дати відкриття на адресу боржника направлялись 9 вимог про виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №160/3961/19, з терміном виконання - 3 дні з дня отримання кожної вимоги.

Боржником рішення суду у справі №160/3961/19 виконано частково, а саме: зареєстровано право комунальної власності на будівлі та споруди КЗО «СЗШ № 75»ДМР за адресою : м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8А.

Рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 №453/12 надано дозвіл Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради.

За наслідками проведеної процедури публічної закупівлі послуг щодо розроблення проекту землеустрою, оголошеної у січні 2024 року, 26.03.2024 між Департаментом гуманітарної політики ДМР та ТОВ «Лекстатус груп» укладено договір щодо розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку на якій розташований комунальний заклад освіти.

Станом на час розгляду справи, вказаний проект розроблено та подано до ДЗК для проведення державної реєстрації земельної ділянки.

При цьому, оформлення правовстановлюючих документів на будівлю та споруди закладу освіти, вжиті позивачем у травні 2020 року, надання дозволу на розробку проекту землеустрою відбулось у листопаді 2021 року.

Отже, матеріали справи підтверджується, що боржник рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконував.

Як зазначає позивач з чим погодився суд першої інстанції, невиконання рішення суду сталося з незалежних від боржника причин. Надаючи цим твердженням оцінку, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодного доказу вчинення будь-якої дії, направленої на виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження тау встановлений державним виконавцем строк.

З огляду на зазначене суд вважає, що викладені позивачем обставини не є поважними причинами невиконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі Immobiliare Saffi проти Італії, заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі Юрій Миколайович Іванов проти України, а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

Так, у пункті 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (д и в. рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009).

Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.

Таким чином, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документа, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.

Принцип res judicata (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.

У силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року в адміністративній справі №160/11869/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року в адміністративній справі №160/11869/24 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена та проголошена в судовому засіданні 02.10.2024 року, в повному обсязі постанова складена 07 листопада 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко