Справа № 759/20578/24
Суддя: Кравченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20578/24

пр. № 2-а/759/244/24

11 листопада 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Корецької М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну заходу стягнення за постановою у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну заходу стягнення за постановою у справі про адміністративне правопорушення № 1990 від 03.10.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позову зазначив, що:

- 03 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн;

- постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці на 23.07.2024 на 7 годину 00 хвилин. Документи, які підтверджують поважність причин неявки по повістці надавав з 19.07.2024 до 23.07.2024 та з 23.07.2024 до 26.07.2024, але протягом 7 днів після закриття лікарняного листа до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, чим порушив обов`язок, передбачений ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зазначене стягнення ОСОБА_1 уважає необґрунтованим, оскільки при його накладенні начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`ясував обставин справи, будь-яких пояснень чи аргументів вибору максимального розміру штрафу не надав.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив змінити захід стягнення за оскаржуваною постановою і встановити штраф у розмірі 17 000,00 грн.

У судове засідання позивач не з`явився. 01 листопада 2024 року, подав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом доставлення судової повістки на адресу електронної пошти (а.с. 24).

Відзив на позовну заяву відповідач не подав.

21 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання на 01 листопада 2024 року.

У зв`язку з неотриманням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі судове засідання було відкладене на 11 листопада 2024 року.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив таке.

Відповідно до постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1990 від 03.10.2024 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явився у зазначений термін по повістці на 23.07.2024 о 7 годині 00 хвилин для призову в Збройні Сили України. Підтверджуючі документи про неявку за повісткою надавав з 19.07.2024 до 23.07.2024 та з 23.07.2024 до 26.07.2024, але протягом 7 днів після закриття лікарняного листа не з`явився. Військовозобов`язаний оповіщений 09.07.2024 належним чином під особистий підпис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), тобто порушив законодавство про мобілізацію під час особливого періоду, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. З урахуванням наведеного постановив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500,00 гривень (а.с. 6).

Згідно з повідомленням ОСОБА_1 , надісланого на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.07.2024, причинами неприбуття у строк, визначений у повістці, є хвороба ОСОБА_1 з 19.07.2024 до 26.07.2024, що підтверджується медичними висновками № 5ММ3-С3СС-2НК8-2Н72 від 19.07.2024, № А7РК-Х7СС-69Р6-3548 від 23.07.2024 (а.с. 9-10).

Поштове відправлення з повідомленням ОСОБА_1 про причини неприбуття за повісткою представник ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав 29.07.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 662 (а.с. 11).

Згідно з даними інформаційної системи «Резерв +» від 31.07.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 має бронювання від військової служби до 23.07.2025 (а.с. 8).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частини 2, 4 ст. 9 КАС України).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Предметом позову є вимога про зміну заходу стягнення за постановою у справі про адміністративне правопорушення № 1990 від 03.10.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, суд при вирішенні цієї справи має перевірити обґрунтованість накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Учинення вказаного правопорушення тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлений на рівні 17 грн.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Указані норми є втіленням таких принципів адміністративної відповідальності як обґрунтованість та індивідуалізація стягнення.

Принцип обґрунтованості полягає в тому, що довільне притягнення особи до адміністративної відповідальності не допускається. Правозастосовні органи повинні встановити сам факт вчинення адміністративного проступку, а також встановити інші обставини справи, які мають значення для кваліфікації адміністративного проступку та індивідуалізації адміністративної відповідальності. Також вибір конкретної міри адміністративного стягнення повинен бути обґрунтований на ретельному вивченні матеріалів справи та при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих обставин справи.

Принцип індивідуалізації стягнення вимагає відповідності між заходом впливу до правопорушника, що обирається, і ступенем суспільної небезпеки адміністративного проступку. Застосування цього принципу тісно пов`язано з індивідуалізацією адміністративної відповідальності залежно від ступеня суспільної небезпеки проступку і властивостей правопорушника.

Наведені вище норми і принципи встановлюють імперативний обов`язок органу (особи), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, мотивувати вибір виду і розміру адміністративного стягнення у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У справі, що розглядається, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 установив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн.

Водночас оскаржувана постанова не містить жодних обґрунтувань вибору максимального дозволеного розміру штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Будь-яких пояснень чи доказів такого розміру штрафу відповідач суду не надав.

Суд ураховує, що ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не оспорює, даних про вчинення позивачем інших правопорушень у сфері оборони та мобілізації матеріали справи не містять.

Також суд визнає доведеним, що мети ухилення від мобілізації позивач не мав. Про наявність у нього права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією у зв`язку з бронюванням ОСОБА_1 повідомив відповідача в межах строку явки за повісткою.

Отже, обраний відповідачем розмір штрафу вочевидь не відповідає засадам обґрунтованості та індивідуалізації адміністративного стягнення, тому суд задовольняє позов повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 605,60 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 5973-7870-0116-4065 від 03.10.2024 (а.с. 12).

Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у сумі 605,60 гривень підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 2, 3, 5, 7, 9, 77, 79, 90, 132, 134, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну заходу стягнення за постановою у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Змінити захід стягнення за постановою у справі про адміністративне правопорушення № 1990 від 03.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановивши розмір штрафу 17 000,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 гривень

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_2 ).

Суддя Ю.В. Кравченко