Справа № 480/8546/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Соп`яненко О.В.

05 листопада 2024 р.Справа № 480/8546/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 480/8546/21, що набрало законної сили 05.01.2022 року, задоволені вимоги адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - ПАТ «Сумихімпром» про зобов`язання вчинити дії.

Судовим рішенням Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області зобов`язано зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в ПАТ «Сумихімпром», а саме з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 стягнуто: 908 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2.200 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

24.01.2022 року Сумським окружним адміністративним судом для примусового виконання судового рішення ОСОБА_1 виданий виконавчий лист № 480/8546/21 про стягнення за бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 : 908 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2.200 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

02.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справ № 480/8546/21 в частині стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на його користь судових витрат у справі, вказуючи на невиконання відповідачем означеного рішення.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Листом ГУ ДКСУ у Сумській області від 22.12.2023 року № 04-18-11/7056 позивача повідомлено про те, що виконавчий лист знаходиться на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Згідно із абзацом другим підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження відповідних рішень.

Виконавчий лист Сумського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року по справі № 480/8546/21 обліковується ГУ ДКСУ у Сумській області за третьою чергою погашення заборгованості та за календарною чергою надходжень.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Окрім того, судом зазначено, що станом на час розгляду заяви про встановлення судового контролю, державним виконавцем постанова про закриття виконавчого провадження не виносилась, матеріали справи такої не містять, таким чином рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 рок виконується у примусовому порядку, а тому у суду відсутні підстави вважати, що рішення не буде виконаним.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить його скасувати на правити справу до суду першої інстанції для повторного розгляду його заяви про встановлення судового контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у січні 2022 року він передав означений вище виконавчий лист № 480/8546/21 для виконання до ГУ ДКС в Сумській області. Однак, до часу звернення до суду з цією заявою. Судове рішення не виконано. Також позивач вказує, що він невпевнений у тому, що в органі державної виконавчої служби перебуває на виконанні виконавче провадження по примусовому виконанню означеного судового рішення.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, є всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною другою ст. 13 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частин четвертої та сьомої ст. 13 Закону № 1402-VIII невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 року у справі № 235/7638/16-а.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій, пов`язаних із його заявою. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11.06.2020 року у справі № 640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а особливості їх виконання встановлено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Частиною першою ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною першою ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» унормовано, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду (ч. 2 ст. 3 Закону № 4901-VI).

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

До заяви про встановлення судового контролю позивачем додано копію листа ГУ ДКС у Сумській області від 22.12.2023 року, з якого вбачається, що ГУ ПФУ в Сумській області за видатками не обслуговується у казначейській службі. Виконавчий лист № 480/8546/21 від 24.01.2022 року знаходиться на виконанні за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Згідно із порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження відповідних рішень. Виконавчий лист Сумського окружного адміністративного суду № 480/8546/21 від 24.01.2022 року обліковується за третьою чергою погашення заборгованості (а.с. 177).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає про відсутність передбачених КАС України підстав вважати, що відповідач у справі ГУ ПФУ в Сумській області ухиляється від виконання рішення суду у цій справі, у зв`язку з чим виникає потреба у встановленні судового контролю за його виконанням.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 215 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 268, 269, 270, 271, 272, 286, 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 07.11.2024 року