Справа № 607/18198/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2024Справа №607/18198/24

08 листопада 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю: представника відповідача Лобач М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2824513 від 13 серпня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 13 серпня 2024 року відносно нього винесено оскаржувану постанову. Вказана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, висновки працівника поліції є несправедливими, недоведеними, необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а тому остання підлягає скасуванню.

Зазначив, що станом на час події дорожня розмітка, яка б забороняла поворот ліворуч, була відсутня. Обвинувачення було незрозумілим, оскільки спочатку працівник поліції повідомив про порушення вимог дорожніх знаків, а лише згодом про порушення розмітки, що суттєво впливає на способи захисту. Інспектор поліції відмовився оглядати затверджену схему руху на даній ділянці дороги перед винесенням постанови. На місці розгляду прави, під час надання для огляду відеозапису, працівник поліції використовував власний мобільний телефон, що вказує на здійснення відеофіксації на приватний телефон працівника поліції та є порушенням вимог законодавства.

Окрім того, заява про відвід інспектора патрульної поліції взагалі не була розглянута, рішення про притягнення до відповідальності було оголошено ще до винесення постанови та закінчення розгляду справи, копія постанови йому не була вручена, незважаючи на неодноразове прохання її вручити та підписання у графі про її отримання.

Посилаючись на наведене, просив скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

05 вересня 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Вказав, що згідно оскаржуваної постанови позивач 13 серпня 2024 року о 16 год 55 хв. по вул. 15 Квітня, 6 у м. Тернопіль, керуючи транспортним засобом «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 34 ПДР України.

Зазначив, що твердження позивача про відсутність дорожньої розмітки спростовується наявними у справі доказами, а саме відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому чітко видно, що нанесена на проїзній частині дороги розмітка забороняла водієві здійснювати виїзд на даній ділянці дороги. Після зупинки керованого позивачем транспортного засобу, працівник поліції підійшов, представився та повідомив причину зупинки. Водію було повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачем заявлено клопотання про ознайомлення з доказами, яке було задоволено. Інспектор запропонував ознайомить з відеодоказами з телефону, проте відеозапис здійснювався на автомобільний реєстратор службового транспортного засобу 8754. В ході оцінки доказів, а саме перегляду відео, було встановлено, що дорожній знак 4.2 не проглядається, проте добре видно суцільну лінію дорожньої розмітки, яка забороняє водієві здійснювати поворот ліворуч та перетинати її. У зв`язку із цим, позивачу було винесено постанову за порушення вимог дорожньої розмітки.

Окрім того, відеозапис здійснювався на автомобільний реєстратор службового транспортного засобу 8754 та був пред`явлений позивачу для ознайомлення відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. Враховуючи взаємозв`язок наявних відео, можна стверджувати, що саме ОСОБА_1 є водієм даного транспортного засобу.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали на CD-диску.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. У позові позивач просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що 13 серпня 2024 року інспектором 1 зводу 1 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Березовською Л.В. винесена постанова серії ЕНА №2824513 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 13 серпня 2024 року о 16 год 55 хв. по вул. 15 Квітня, 6 у м. Тернопіль, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 34 ПДР України.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з відеореєстраторів та нагрудної камери працівника поліції вбачається, що 13 серпня 2024 року близько 16 год 55 хв. працівники поліції рухалися на службовому автомобілі по вул. 15 Квітня у м. Тернопіль. Транспортний засіб «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд з прилеглої території будинку на головну дорогу, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Після цього, працівниками поліції було зупинено вказаний транспортний засіб, яким керував позивач. Після зупинки працівники поліції повідомили позивачу причини зупинки, роз`яснили права та з`ясували наявність клопотань. Працівниками поліції задоволено клопотання позивача про огляд доказів вчиненого правопорушення та пред`явлено позивачу докази вчиненого ним правопорушення. В ході розгляду справи, позивачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення та згодом за малозначністю вчиненого правопорушення, в задоволенні яких було відмовлено. Також, позивачем заявлено клопотання про відвів інспектора поліції, у зв`язку з її упередженістю. Водночас, вказане клопотання про відвів посадової особи, яка здійснювала розгляд справи, вирішено не було. Надалі працівниками поліції продовжено розгляд справи та складено оскаржувану постанову.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту позову вбачається, що позивач заперечуючи факт вчинення правопорушення зазначає, у тому числі про порушення працівниками поліції процедури складення оскаржуваної постанови. Вказує, що працівниками поліції безпідставно не вирішено його клопотання про відвід інспектора поліції, у зв`язку з його упередженістю.

На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що під час розгляду вказаної справи та винесення оскаржуваної постанови, позивач заявив відвід працівнику поліції, який здійснював розгляд справи. Однак, таке клопотання вирішено не було та продовжено розгляд справи.

Відповідно до вимог п. 6 Розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України за №1376 від 06 листопада 2015 року, уповноважені посадові особи органів поліції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП вирішують такі питання: чи належить до їх компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвокатів.

Таким чином, працівниками поліції в порушення вищенаведеним вимог закону та підзаконних нормативно-правових актів жодним чином не вирішено клопотання позивача про відвід інспектора поліції. У будь-якому випадку, заявлене клопотання позивача, повинно було бути вирішеним у процесуальний спосіб і лише після його вирішення, продовжено розгляд справи.

Вищевказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови, наслідком якого є її скасування.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, у тому числі за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до вимог п. 34 ПДР України дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

На підставних наявних у справі доказів судом не встановлено беззаперечного факту відсутності в діях позивача складу інкримінованого йому правопорушення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В силу вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачем в позовній заяві не наведено достатніх та належних доказів відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, а відповідачем в свою чергу не доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, а тому суд вважає за доцільне надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу, для виконання вимог статті 245 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №2824513 від 13 серпня 2024 року у зв`язку з порушенням порядку її винесення та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу.

Крім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, в силу вимог частини 3 статті 139 КАС України, з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 302,80 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2824513 від 13 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, вул. Котляревського, 34, м. Тернопіль; .

Повне рішення складено 08 листопада 2024 року.

Головуюча І.М. Черніцька