Справа № 620/9760/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м.Чернігів Справа № 620/9760/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 5 червня 2024 року № 3. в частині відмови ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 надати (оформити) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за заявою від 4 червня 2024 року.

Позов мотивовано тим, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 5 червня 2024 року № 3, в частині відмови ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є не обгрунтованим, безпідставним та порушує його права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 18.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Позивач звернувся до Суду з позовом з метою зобов`язання Відповідача надати йому відстрочку на підставі ч. 6 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон).

Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 5 червня 2024 року № 3 ОСОБА_1 . відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не погодившись з цим, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо відстрочки на підставі перебування позивача у полоні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону: «Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані з числа громадян, які проходили військову службу та були звільнені зі служби у запас у зв`язку із звільненням з полону. Такі особи можуть бути призвані на військову службу за їх згодою».

Таким чином, Закон надає право на відстрочку тим особам, які були звільненні зі служби у зв`язку із звільненням з полону.

Натомість Позивач надав Відповідачу та Суду документи, що підтверджують його перебування у полоні. Факт перебування Позивача у полоні не оспорюється.

Але Позивач не надав ні Відповідачу, ні Суду жодного документу на підтвердження того, що він був звільнений зі служби саме у зв`язку із звільненням з полону, як це вимагається ч. 6 ст. 23 Закону. Позивач взагалі не надав витягу з наказу про причину (підставу) свого звільнення з військової служби.

З досліджених судом доказів установлено, що, на момент винесення оскаржуваного рішення, Позивач мав відстрочку з 05 березня 2024 року по 05 грудня 2024 року. Тобто, на момент звернення із заявою на відстрочку у зв`язку з перебуванням у полоні, у Позивача вже була оформлена відстрочка по бронюванню.

Отже Позивач вже має відстрочку та не підлягає призову на військову службу по факту свого бронювання.

При цьому законодавством не передбачено одночасне надання одній особі кількох відстрочок по різним частинам ст. 23 Закону.

Оскільки Позивач вже має право на відстрочку на підставі бронювання, Відповідач не порушив право Позивача на відстрочку.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ): «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом...».

Оскільки право Позивача на відстрочку не порушено, адже Позивач має відстрочку на підставі бронювання, у Позивача відсутні підстави для судового захисту.

Окремо суд зазначає, що право на судовий захист не є абсолютним.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю, а також обґрунтувати свою належність до суб`єктів правовідносин, щодо яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Встановлення, за наслідками розгляду справи по суті позовних вимог, відсутності порушеного права чи невідповідності обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є самостійною і достатньою підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові.

Від так, суд дійшов переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити через не доведеність позивачем наявності порушеного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ