Справа № 400/1522/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/1522/24

Категорія:106030000 Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:09.04.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 23 січня 2024 року по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у в/ч НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року до 30 серпня 2017 року з врахуванням 01 січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 23 січня 2024 року по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року до 30 серпня 2017 року з врахуванням 01 січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №400/814/23 виплатив йому 23 січня 2024 року індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 серпня 2017 року у розмірі 58 152,75 грн. Проте, на його переконання, відповідач всупереч вимогам ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон №2050-ІІІ) не виплатив йому компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що виплата позивачу коштів за судовим рішенням носить разовий характер та не підпадає під дію Закону №2050-ІІІ. Позивач знав про порушення його прав ще 30 серпня 2017 року (день звільнення з військової служби), однак, розраховуючи на більшу суму компенсації, лише після нарахування 22 січня 2024 року відповідачем індексації грошового забезпечення в розмірі 58 152,78 грн. подав цей позов. На день подання позивачем цієї позовної заяви позивач не отримував від відповідача відповідь про відмову у виплаті йому відповідної компенсації, тому право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень, і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Крім того, апелянт посилається на те, що в/ч НОМЕР_1 повинна нарахувати та виплатити компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 23 січня 2024 року по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у в/ч НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року до 30 серпня 2017 року з врахуванням 01 січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з листопада 2002 року по 30 серпня 2017 року, що підтверджується грошовим атестатом серія ЗУ №139062 і архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 30 листопада 2022 року №17912/6597.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі №400/814/23 зобов`язано відповідача, зокрема, нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 серпня 2017 року із врахуванням 01 січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року вищенаведене рішення Миколаївського окружного адміністративного суду залишено без змін.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі №400/814/23 відповідач нарахував і виплатив 23 січня 2024 року позивачу індексації грошового забезпечення в розмірі 58 102,75 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку.

02 лютого 2024 року до в/ч НОМЕР_1 надійшла заява ОСОБА_1 від 24 січня 2024 року про нарахування та виплату йому компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 серпня 2017 року, а саме: по 24 січня 2024 року.

В/ч НОМЕР_1 надав відповідь на заяву ОСОБА_1 від 24 січня 2024 року листом від 12 лютого 2024 року №350/174/308/265/пс, в якому відмовив у його задоволенні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на день звернення до суду з цим адміністративним позовом (12 лютого 2024 року) позивач не отримав від відповідача відмову у здійсненні виплати втрати частини доходів, і не минув встановлений законодавством термін розгляду такої заяви відповідачем.

Відтак право позивача на день подання ним позову не було порушено відповідачем і звернення його до суду з цим позовом було передчасним.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами ст. 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому вищезазначеному законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно ст.ст. 3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно п.1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року (далі Порядок №159) дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п.2 Порядку №159).

За змістом п.3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2018 року у справі №653/3356/17.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Відповідно ст. 3 Закону №2050-ІІІ та п.4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст. 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Учасниками справи не заперечується, що Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі №400/814/23 було виконано відповідачем 23 січня 2024 року, що свідчить про порушення строків здійснення виплат грошового забезпечення та наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини грошових доходів на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.

Отже, відповідачем порушено строки виплати індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення позивачу, а тому позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення.

Щодо висновку суду першої інстанції про передчасності подання позову, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч.ч.1, 9 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Колегія суддів зазначає, що перебіг процесуального строку, відповідно до ч.9 ст. 120 КАС України, обраховуються датою здачі позовної заяви на пошту.

Як вбачається з матеріалів справи позовну заяву здано на пошту 13 лютого 2024 року (а.с.22), тоді як відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 датована 12 лютого 2024 року.

Тобто, на момент звернення позивача до суду (13 лютого 2024 року) його право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, було порушено.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що момент винесення судового рішення (09 квітня 2024 року) суду першої інстанції було відомо про порушення прав позивача, оскільки відповідачем надано до суду відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про нарахування, виплати середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів від 12 лютого 2024 року (а.с.43).

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх передчасністю.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Судові витрати у справі відсутні.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328, КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 23 січня 2024 року по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року до 30 серпня 2017 року з врахуванням 01 січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 23 січня 2024 року по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року до 30 серпня 2017 року з врахуванням 01 січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.