Справа № 127/27050/24
Суддя: Антонюк В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/233/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі: секретаря: Бойчук Я.П.,

представника позивача - адвоката Олійник Ю.А.,

представника відповідача Цюнько Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2024 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено протокол № 547 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно позивача.

06.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , винесено постанову №1293 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафy в розмірі 17 000 грн.

Позивач зазначає, що як вбачається зі змісту постанови № 1293, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП нібито за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, а саме: не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за місцем проживання для взяття на військовий облік та отримання військовооблікового документа, з чим позивач категорично не погоджується, оскільки з вищевказаної постанови також вбачається, що позивач відповідно до витягу з книги протоколів засідань призовної комісії, протокол №26в від 24.06.2014 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час за ст. 64в, був звільнений від призову на строкову військову службу, взятий на військовий облік військовозобов`язаних та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних і отримання військово-облікового документа, що само по собі протирічить одне одному.

08.07. 2024 року позивач самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановлення на облік та уточнення своїх облікових даних, однак у зв`язку з великою навантаженістю та переповненням територіального центру, йому було виписано талончик на 09 год. 15 хв. на 13.07.2024 року до кабінету №14.

13.07.2024 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було виписано повістку № 8700 на 09 год. 00 хв. 22.07.2024 року.

22.07. 2024 року позивач в чергове з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було виписано повістку № 8604 на 09 год. 00 хв. 29.07.2024 року.

24.07.2024 року позивач вкотре прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де отримав довідку №149/1752 від 24.07.2024 з якої вбачається, що солдат запасу ОСОБА_1 пройшов медичний огляд позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої останній придатний до служби у військових частинах забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 , ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

29.07.2024 року позивач в чергове з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було виписано повістку № 8995 на 09 год. 00 хв. 12.08.2024 року.

Крім того, позивач зазначає, що 05.08.2024 року, він знову прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де отримав військово-обліковий документ № 3 та йому було виписано чергову повістку № 9244 на 09 год. 00 хв. 19.08.2024 року.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. 19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», котрим ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19.05.2024 року такої норми, як ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, а тому вважає, що дана постанова винесена незаконно, не підтверджує наявності адміністративного правопорушення, оскільки у його дія відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідач діяв не на підставі закону, а тому просить постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 20.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Олійник Ю.А. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за обставин, викладених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного.

Згідно з ст. ст. 9, 77 КАС України розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін, вільності та свободи у поданні суду доказів в обґрунтування свої вимог та заперечень та доведенні перед судом в їх переконливості; однак, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіряючи оскаржувану позивачем постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд перевірив її на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що 08.07.2024 позивач ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановлення на облік та уточнення своїх облікових даних. Однак у зв`язку з великою навантаженістю територіального центру позивач прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 08.07.2024 до 19.08.2024, що підтверджується відповідними повістками.

24.07.2024 року ОСОБА_1 отримав довідку ВЛК про статус придатності до військової служби № 149/1752.

29 липня 2024 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , складено протокол № 547, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункт 1 частини 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, а саме протоколом № 26в від 24.06.2014 переданий з призовників на військовий облік військовозобовязаних, своєчасно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 та не поновив свої військово-облікові документи.

Згідно наданих пояснень, відображених у протоколі, ОСОБА_1 пояснив, що після визнання його непридатним до військової служби не прибув та не оновив свої облікові дані, оскільки очікував на виклик до військомату, але досі його ніхто не викликав.

05 серпня 2024 року позивача ОСОБА_1 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 як військовозобов`язаного, звання солдат, ВОС 795, номер в реєстрі Оберіг 3 (копія військово-облікового документу від 05.08.2024).

06 серпня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду протоколу № 547 виніс постанову №1293, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Як зазначено в постанові: «згідно відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення за вих. №547 від 29 липня 2024 року громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, а саме: відповідно витягу з книги протоколів засідань призовної комісії, протокол 26в від 24.06.2024, був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час за ст. 64в, був звільнений від призову на строкову військову службу та взятий на військовий облік військовозобов`язаних та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа.

Як вбачається з численних повісток та талону, позивач неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах, визначених законом 60 днів. Під час відвідування пройшов ВЛК, уточнив дані, отримав відповідний військово-обліковий документ, що підтверджується повістками на ім`я ОСОБА_1 , наявними в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Стаття 210 КУпАП (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає відповідальність: за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку ; повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню ; вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період .

Разом з тим, за правилами статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Диспозиція ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають правила ведення військового обліку.

Правовідносини, пов`язані з військовим обліком, регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач порушив абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Цими нормами встановлено, що: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абз. 6 ч. 10 ст. 1 вищевказаного Закону в чинній редакції), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

В той же час, згідно постанови, яку оскаржує позивач, вчинене ним порушення вищевказаних норм полягає в тому, що він не прибув в червні 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового обліку.

Однак, частина 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 08 червня 2014 року не містить абзацу 6. Що стосується порушення пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку №2 Порядку організації та введення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, то дана постанова була прийнята лише 30 грудня 2022 року, а набрала законної сили 05 січня 2023 року. Натомість подія мала місце в червні 2014 року, а тому позивач не міг своїми діями чи бездіяльністю порушити вищевказані норми законодавства, оскільки їх станом на червень 2014 року не існувало.

Наразі в чому полягає порушення позивачем правил військового обліку після червня 2014 року в постанові не вказано.

Слід відмітити, що триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом усього часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми.

В той же час слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на червень 2014 року) (далі - Закон) військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних.

Військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний (ч. 3,4 ст. 33 Закону).

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону , взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Стаття 18 Закону передбачає, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України: які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час; які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 25-річного віку; батько або мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат або сестра яких загинули, померли або стали інвалідами під час проходження військової служби або зборів військовозобов`язаних. Призовники, які мають право на звільнення від призову на цій підставі, можуть його не використовувати; які до набуття громадянства України пройшли військову службу в інших державах; які були засуджені за вчинення злочину до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт, у тому числі із звільненням від відбування покарання; яким після закінчення вищих навчальних закладів присвоєно військові (спеціальні) звання офіцерського (начальницького) складу.

Згідно з абз. 2 та абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Військовий облік призовників і військовозобов`язаних ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 33 Закону).

На червень 2014 року діяло Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників, затверджене постановою Кабінету Міністрів України 09 червня 1994 року №377. За його нормами військовий облік військовозобов`язаних і призовників проводиться згідно із Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" і цим Положенням за місцем їх проживання (перебування).

Однак, ні нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ні Положенням про військовий облік військовозобов`язаних і призовників не передбачені строки взяття на військовий облік військовозобов`язаних. В той же час з урахуванням положення ч.10 ст.1 Закону зміна обліку призовника на військовозобов`язаного здійснюється за викликом до районного (міського) військового комісаріату.

Строки взяття на військовий облік військовозобов`язаних не передбачені ні самим Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", ні Положенням про військовий облік військовозобов`язаних і призовників.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" лише зобов`язує громадян України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів.

Відомостей про виклик ОСОБА_1 до районного (міського) військового комісаріату для взяття на військовий облік як військовозобов`язаного та оформлення військово-облікових документів матеріали справи не містять.

Вказане вище свідчить, що ОСОБА_1 жодних із вказаних норм не порушував.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18 травня 2024 року, внесено зміни до статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за змістом яких громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, серед іншого, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Позивач вказаний обов`язок виконав.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який набрав чинності 19 травня 2024, внесено зміни до статті 210 КУпАП, за змістом яких статтю 210 доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Отже, до 19 травня 2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою за бездіяльність в червні 2014 року, не існувало.

З урахуванням вищевикладеного, позивач не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в червні 2014 року, та для виконання встановлених правил військового обліку в передбачений законом строк з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх даних.

Отже притягнення позивача 06 серпня 2024 року до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за викладених в оскаржуваній постанові обставин суперечить закону, оскільки закон, за яким він притягується до адміністративної відповідальності, не має зворотної дії в часі, законодавства, яке згідно оскаржуваної постанови порушив позивач, в період часу, за який він притягується до адміністративної відповідальності, не існувало.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 не порушив Правила військового обліку, які йому інкримінуються, що в свою чергу виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав, необґрунтовано, з недотриманням принципів правомірної адміністративної поведінки, а тому оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення №1293 від 06 серпня 2024 року слід скасувати, а провадження в справі закрити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 210, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. 2,4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , №1293 від 06.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 968,98 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , кож , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: