Справа № 180/2106/24
Суддя: Хомченко С. І.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/2106/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хомченко С.І.,

з секретарем - Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позивач посилається на те, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою інспектора ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Мірошниченком Михайлом Леонідовичем від 17.09.2024 року серії ББА № 275191за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 1199 грн. Вважає, що вищезазначена постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, та правила дорожнього руху він не порушував. У свої позовній заяві просить суд скасувати постанову серії ББА № 275191 від 17.09.2024 року складену інспектором ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Мірошниченком Михайлом Леонідовичем , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1199 грн., провадження в справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що 17.09.2024 року він дійсно керував мотициклом, коли він виїзджав з дому номерний знак був, але в зв`язку з тим, що дороги перебувають в край жахливих умовах, майже всі вкриті ямами, нерівностями, номерний знак був загублений внаслідок наїзду на яму. На вимогу працівника поліції він надав всі необхідні документи. Через 10 хвилин його запросили на блокпост та на камеру вручили вже складену постанову, яка була складена без його присутності.

Відповідач в судове засідання не з`яився, надав суду відзив. Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 17.09.2024 року якою зафіксовано порушення позивача відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121-3, ч.1 ст.126 КУпАП законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, з дотриманням інфтрукції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення від 07.11.2015 р. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до матеріалів справи ОСОБА_1 17.09.2024 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі Н-23 Кропивницький-Кривий-Ріг-Запоріжжя керував мотоциклом Сузукі GS XE 600, н.з. НОМЕР_1 , без номерного знаку та на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.2.9 в, п. 2.1а, п. 2.1 ґ, про що працівником поліції складено протокол за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Статтею 121-3 КУпАП визначено відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно п.2.9 «в» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно ч. 1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.1 ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверднідокументи(посвідчення).

Частиною 1ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»визначені підстави для зупинки поліцейськими транспортних засобів.

Відповідно до п.1,2 ч.1, ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.1ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною шостою ст. 121, частини перша, друга і четверта ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно дост. 62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Проте відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

З огляду на те, що відповідачем не надано доказів, спростовуючих доводи позивача щодо відсутності події адміністративного правопорушення, а саме не надано доказів, з яких би вбачалось, що номерний знак був відсутній, а також не пред`явлення водієм документів, передбачених п. 2.9 в, п.2.1 а, п. 2.1 ґ ПДР, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст.2,5,8,9,10,11,14,73,74,77,122,241-246,250,293,295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА № 275191 від 17 вересня 2024 року складену інспектором ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Мірошниченком Михайлом Леонідовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП та провадження в справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. І. Хомченко