Справа № 320/29068/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення від 10.04.2024 №UA902080/2024/000066/2, від 25.04.2024 №UA902080/2024/000083/2 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості є правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02.10.2023 між позивачем (далі також покупець) та компанією SHANDONG DESHILI TOOLS CO.,LTD (Китай) (далі також продавець) було укладено контракт №1644, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товари Ручний інструмент, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Для організації перевезення товарів до України позивач 24.02.2020 уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі також експедитор) договір транспортного експедирування NUA00072711. 14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі - також перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Продавець 02.10.2023 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів (див. додаток 3) та проформу інвойс №DE230909 на суму 82 604,16 доларів США.

Позивач 09.10.2023 на підставі контракту від 02.10.2023 №1644 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №40 грошові кошти в розмірі 12 390,62 доларів США. Виписав 02.01.2024 комерційний інвойс №DE231010 на суму 82 604,16 доларів США.

Для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю 04.01.2024 оформлена митна декларація №00002282 за ціною 82 604,16 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі та проформі інвойс.

На товари, що вказані в комерційному інвойсі, 09.01.2024 виписаний сертифікат походження №С70003.

Позивач 12.01.2024 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №97 грошові кошти в розмірі 70 213,54 доларів США. Загальна сума перерахування становить 82 604,16 доларів США, що відповідає сумі, вказаної в проформі інвойс та комерційному інвойсі.

Продавець 18.01.2024 передав товари у двох контейнерах перевізнику для доставки в порт Гданськ (Польща) та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент 234608090.

Враховуючи що товари були завантажені у два контейнери, для уникнення простою транспорту при митному оформленні в Україні, позивач 27.02.2024на підставі комерційного інвойсу від 02.01.2024 №DE231010 виписав дві специфікації: специфікація № 1 на товари у контейнері №MRSU0434071 за ціною 40 239,72 доларів США; специфікація №2 на товари у контейнері №MRKU2001714 за ціною 42 364,44 доларів США; Загальна сума по специфікаціях складає 82 604,16 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.

Для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 06.03.2024 виписав рахунок фактуру №, а компанія Maersk А/S (Данія) виписала інвойс №. Після чого, 15.03.2024 компанія Maersk А/S (Данія) виписала інвойс №.

Для підтвердження витрат на транспортування товарів 21.03.2024 експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати №12.

На підставі залізничної накладної УМВС від 21.03.2024 № товар у контейнері №MRSU0434071, що вказані у специфікації №1 був доставлені з порту Гданськ (Польща) до ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя.

Відповідно до товарно-транспортної накладної CMR від 07.04.2024 №4071 товар у контейнерах №MRSU0414071 був доставлені із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці.

Для митного оформлення товару, що зазначений у специфікації №1, позивач 10.04.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA62U8, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 40 239,72,10 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA62U8 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000092, виписаної відповідачем, а саме: контракт від 02.10.2023 №1644 з додатками між позивачем та компанією SHANDONG DESHILI TOOLS CO.,LTD (Китай); комерційний інвойс від 02.01.2024 №DE231010; платіжна інструкція в іноземній валюті №40 від 19.10.2023; платіжна інструкція в іноземній валюті №97 від 12.01.2024; специфікація №1 від 27.02.2024 до комерційного інвойсу від 02.01.2024 №DE231010 за ціною 40 239,72,10 доларів США; сертифікат походження товарів від 09.01.2024 №С70003; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 №UA00072649 між позивачем і перевізником компанією Maersk А/S (Данія); коносамент від 18.01.2024 № 234608090 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща); митна декларація Китаю від 04.01.2024 №00002282; рахунок-фактура експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 06.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанії перевізника Maersk А/S (Данія) від 06.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії перевізника Maersk А/S (Данія) від 15.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 21.03.2024 №12; накладна УМВС від 21.03.2024 №; товарно-транспортна накладна від 07.04.2024 №4071 по доставці товару із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці; відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї; витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні; декларацію митної вартості.

Відповідач 10.04.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №1013763, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи: договір (угоду контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організація ти, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на електронне повідомлення №1013763 позивач 10.04.2024 направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Черкаська митниця 10.04.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000066/2, яким митниця визначила митну вартість товару за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів на рівні 2,52 доларів США /кг, відповідно до положень статті 60 Митного кодексу України, на підставі документально підтвердженої інформації про вартість подібних товарів яка ґрунтується на раніше визнаних митницею митних вартостях товарів за ціною угоди. Декларанту запропоновано визначити митну вартість товару №1, №2 за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, використовуючи наявну у митниці інформацію. Джерело інформації: товар №1, №2 МД від 07.03.2024 №403070/2024/2249».

Також, 10.04.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000092.

З урахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 10.04.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA07U8, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито 56 393,21 грн., ПДВ 124 065,05 грн., всього 180 458,26 грн.

Також, на підставі залізничної накладної УМВС від 25.03.2024 № товар у контейнері №MRKU2001714, що вказаний у специфікації №2 був доставлений з порту Гданськ (Польща) до ТО 3 «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя.

Відповідно до товарно-транспортної накладної CMR від 24.04.2024 №1714 товар у контейнері №MRKU2001714, що вказаний у специфікації №2 був доставлений із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці.

Для митного оформлення товару, що зазначений у специфікації №2, позивач 25.04.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA87U7, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 42 364,44 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA87U7 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000118, виписаної відповідачем, а саме: контракт від 02.10.2023 №1644 з додатками між позивачем та компанією SHANDONG DESHILI TOOLS CO.,LTD (Китай);прайс лист від 01 10.2023;комерційний інвойс від 02.01.2024 №DE231010; платіжна інструкція в іноземній валюті №40 від 19.10.2023; платіжна інструкція в іноземній валюті №97 від 12.01.2024; специфікація №2 від 27.02.2024 до комерційного інвойсу від 02.01.2024 №DE231010 за ціною 42 364,44 доларів США; сертифікат походження товарів від 09.01.2024 №С70003; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 №UA00072649 між позивачем і перевізні ком компанією Maersk А/S (Данія); коносамент від 18.01.2024 № 234608090 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща); митна декларації Китаю від 04.01.2024 №00002282; рахунок-фактура експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 06.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанії перевізника Maersk А/S (Данія) від 06.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії перевізника Maersk А/S (Данія) від 15.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 21.03.2024 №12; накладна УМВС від 25.03.2024 №; товарно-транспортна накладна від 24.04.2024 №1714 по доставці товару із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці; відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї; витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні; декларацію митної вартості.

Відповідач 25.04.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №1017075, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи: договір (угоду контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами. визначеними договором (угодою, контрактом); ахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на електронне повідомлення №1017075 позивач 25.04.2024 направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Черкаська митниця 25.04.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000083/2, яким митниця визначила митну вартість товару за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів на рівні 2,52 доларів США /кг, відповідно до положень статті 60 Митного кодексу України, на підставі документально підтвердженої інформації про вартість подібних товарів яка ґрунтується на раніше визнаних митницею митних вартостях товарів за ціною угоди. Декларанту запропоновано визначити митну вартість товару №1, №2 за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, використовуючи наявну у митниці інформацію. Джерело інформації: товар №1, №2 МД від 07.03.2024 №403070/2024/2249».

Черкаська митниця 25.04.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000118.

З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 25.04.2024 заявив товари за митною декларацією №24UA07U8, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито 36 845,39 грн., ПДВ 81 059,86 грн., всього 117 905,25 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (далі - МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (стаття 53 МК).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої, другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведених норм вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

Тобто, обґрунтовано встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 №21-53а15 та №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15.

Дослідивши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Так, обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган, окрім іншого вказав, що надані позивачем рахунки не містять витрат на навантаження/вивантаження у порту м. Гданськ (Польша). Проте наведене не відповідає дійсності, оскільки наданий рахунок містить витрати позивача на операційні послуги у порту м. Гданськ (Польша), що і є витратами на навантаження/вивантаження.

Посилання на відсутність доказів оплати рахунків, виставлених від імені компанії MAERSK A/S колегія суддів відхиляє, оскільки такі документи надаються лише у випадку здійснення оплати. Ненадання відомостей про здійснення оплати, а так само і умови оплати придбаного товару (передплата/післяплата/взаємне зарахування, тощо) у даному випадку не впливає на правильність визначення позивачем митної вартості із урахуванням заявлених у відповідних рахунках сум.

Таким чином, позиція відповідача є суперечною та у повній мірі не відповідає наданим йому документам.

Судом не було встановлено недоліків чи розбіжностей у наданих позивачем документах, які б перешкоджали у розрахунку митної вартості спірного товару, а тому ненадання або ж недоліки у додатково наданих документах не можуть бути визначені як такі, що свідчать про неможливість визначення митної вартості за заявленим методом.

Зважаючи на викладене, вказані відповідачем обставини не є такими, що свідчать про невірність визначення позивачем митної вартості товару, а також не вказують про необхідність здійснення її коригування.

Фактично підстави прийняття оскаржуваного рішення не стосуються об`єктивних перешкод у підтвердженні числових показників заявленої позивачем митної вартості та зводяться до суб`єктивних припущень митного органу.

Також, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №826/6346/16, від 31.01.2018 по справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 по справі №804/2997/17).

У порушення наведених норм, оскаржувані рішення не містять обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Натомість, відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився лише посиланням на дату, номер, вартість товару інших митних декларацій, з чого неможливо ідентифікувати товар, умови поставки, комерційні умови тощо.

Відтак, фактичною підставою для коригування митної вартості слугувала виключно наявність іншої інформації щодо вартості товару за іншою поставкою безвідносно до того, які документи надавалися до митного оформлення, недоліки яких відповідачем були формально вигадані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем в оскаржуваних рішеннях не конкретизовано жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені позивачем, що свідчить про формальний підхід відповідача до аналізу наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару та свідчить про протиправний характер прийнятих відповідачем рішень.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова