Справа № 335/10299/24
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2968756 від 03.09.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови, 27.08.2024 року о 17 год. 43 хв. в м. Запоріжжі по вул. Автозаводській, 11, ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 „В`їзд заборонено, чим порушив пункт 8.4 „в Правил дорожнього руху. Зазначив, що дорожній знак 3.21 „В`їзд заборонено встановлений з лівого боку дороги поза проїзної частини на узбіччі, що в свою чергу не відповідає вимогам норм ДСТУ 4100-2021, що підтверджується фотознімком та схемою розташування дорожнього знаку, які позивач долучив до позову.

Крім того, за змістом п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до ПДР України, повинні відповідати вимогам національного стандарту та розміщуватись таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. Пояснив, що рухаючись на транспортному засобі, через встановлення знаку з порушення діючих норм, позивач фізично не міг бачити заборонений знак з огляду на його візуальну непомітність при здійснені такого руху. В свою чергу, на його думку, зі змісту оскаржуваної постанови, вказані обставини відповідачем, при складанні постанови, до уваги прийнятті не були, що свідчить про не встановлення наявності протиправної винної дії, та необґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Виходячи з зазначених обставин справи, позивач вважає, що при винесені оскаржуваної постанови поліцейський не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, що свідчить про необхідність її скасування.

16.09.2024 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зазначену позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для їх усунення, шляхом обґрунтування у позовній заяві підстав залучення в якості відповідача ГУНП в Запорізькій області.

23.09.2024 на виконання зазначеної ухвали, ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву, згідно якої відповідачем зазначено - Департамент патрульної поліції, в особі Управління національної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції України.

27.09.2024 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зазначену позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для їх усунення, шляхом надання до суду уточненого адміністративного позову з вірно зазначеними відповідачами їх ЄДРПОУ та електронними адресами.

10.10.2024 року на адресу суду від позивача на виконання ухвали суду від 27.09.2024 року, надійшла уточнена позовна заява.

24.10.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду адміністративний позов, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268, 272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції скористався своїм правом на відзив 28.10.2024 року, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні через безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, зазначив, що під час несення служби, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, порушив пункт 8.4 „в ПДР України та вимогу дорожнього знаку 3.21 „В`їзд заборонено.

Крім того, під час розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно з статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Разом з тим, позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи, яке було задоволено та призначено розгляд справи на 03.09.2024, що підтверджується відеозаписом доданим до матеріалів справи. Представником відповідача долучено схему організації дорожнього руху з місця вчинення адміністративного правопорушення та диск з відеозаписом, який є беззаперечним доказом вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, представник відповідача зазначив, що вимога позивача про визнання оскаржуваної постанови протиправною та незаконною є взагалі незрозумілою, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити cправу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак щоб стягнення не була посилено. Можливість визнання при цьому дій та рішення суб`єкта владних повноважень незаконними, законодавець не встановлює, у зв`язку з чим, вважаємо, що позовні вимоги в цій частині не мають бути задоволені судом.

Таким чином, обставини на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Однак, клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На підставі ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 03.09.2024 інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції Майсак Д.А. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2968756, згідно з якою останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 27.08.2024 17:43:39, в м. Запоріжжя, по вул. Автозаводській, 11, водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 „В`їзд заборонено, чим порушив пункт 8.4 „в Правил дорожнього руху Порушення вимог заборонних знаків, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Положення Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме, п. 8.4. Правил, поділяє дорожні знаки на групи, зокрема: 8.4. «в» - заборонні знаки (тобто, ті, які запроваджують або скасовують певні обмеження в pyci).

Відповідно до положень вказаних Правил, дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів"; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому, знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9 "Смуга руху - запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів.

Таким чином підставою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Позивачем не заперечується, а навпаки підтверджується той факт, що він 27.08.2024 року рухався на транспортному засобі, проте через встановлення знаку з порушення діючих норм, фізично не міг бачити заборонений знак з огляду на його візуальну непомітність при здійснені такого руху. Отже, узагальнені доводи позову зводяться до того, що дорожній знак 3.21 „В`їзд заборонено встановлений з порушенням діючих норм.

Суд критично оцінює твердження позивача, що заборонний знак встановлено з порушенням діючих норм, оскільки на відеозаписі долученому представником відповідача зафіксовано, що за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 03.09.2024. Разом з тим, ОСОБА_1 у зазначену дату до ДАІ України не з`явився, своїм правом щодо надання пояснення і отримання юридичної допомоги не скористався, зі скаргою щодо встановлення знаку 3.21 „В`їзд заборонено з порушенням діючих норм не звертався.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2968756 від 03.09.2024 є обґрунтованою, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а тому доходить до висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд не встановив порушень з боку інспектора 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Майсак Д.А. при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладені обставини, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2024 року.

Суддя: Н.І. Рибалко