Справа № 201/11515/24
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/201/123/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення (а.с. 3-8).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 23.09.2024 відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 18).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є внутрішньо переміщеною особою, проживає в АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою №1201-. Є власником транспортного засобу Seat Соrdова Sроrт, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цим транспортним засобом користується син ОСОБА_2 , який проживає в місті Києві.

16.09.2024 син повідомив, що 16.08.2024 здійснив стоянку транспортного засобу на узбіччі по вул. Михайла Коцюбинського. Після повернення до автомобілю побачив, що під двірниками транспортного засобу залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серія 2КІ №, згідно із яким 16.08.2024 головним спеціалістом інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Вознесенським Андрієм Андрійовичем в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу АН7447НА на вулиці Михайла Коцюбинського (від вул. Олеся Гончара до вул. Богдана Хмельницького) відповідальність за яке передбачено за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Син звернувся до Департаменту територіального контролю міста Києва із заявою в якій повідомив, що саме він 16.08.2024 здійснив стоянку транспортного засобу Seat Соrdова Sроrт, реєстраційний номер НОМЕР_1 на узбіччі по вул. Михайла Коцюбинського та повідомив, що він є учасником бойових дій, тому відповідно до ч. 5 підпункту 17.11.1 пункту 17.11 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (зі змінами, внесеними рішенням від 23.09.2021 № 2393/2434) має право на безкоштовне паркування. Відповіді на звернення не отримав.

Проте дізнався з сайту відповідача, що відповідно до інформації розміщеної на сайті, постанова про накладення адміністративного стягнення винесена та повідомив про це позивача.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 16.08.2024 є необґрунтованою та незаконною, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1521 КУпАП.

Син, який здійснив стоянку транспортного засобу SEAT СОRDОВА SРОRТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вулиці Михайла Коцюбинського є учасником бойових дій, що підтверджується копією свідоцтва.

Позивач також є учасником бойових дій, що підтверджується копією свідоцтва.

Згідно з інформацією наданою Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - частиною 5 підпункту 17.11.1 пункту 17.11 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, (зі змінами, внесеними рішенням від 23.09.2021 № 2393/2434) визначено, що правом безкоштовного паркування користуються особи, що мають статус учасника бойових дій і прирівняних до них, а також члени сімей загиблих (померлих) осіб (виключивши звідти: «що мали статус учасника бойових дій»), які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, ані мій син ОСОБА_2 , ані позивач не могли порушити ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, адже звільнені від сплати послуг за паркування.

Більш того, з фотокарток долучених у якості доказу ймовірного порушення взагалі не можливо встановити, що транспортний засіб Seat Соrdова Sроrт, реєстраційний номер НОМЕР_1 розміщений на майданчику для платного паркування.

Відповідно до вимог пункту 13 постанови КМУ від 03.12.2009 № 1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів» відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

На фотокартках, долучених відповідачем у якості доказу вчинення ймовірного правопорушення чітко видно, що місце де стоїть транспортний засіб не позначено суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної. На фотокартці на якій зафіксовано дорожній знак 5.43 Зона стоянки взагалі відсутнє зображення транспортного засобу. Разом з цим на одній з фотокарток відсутне зображення дати та часу, що не може підтвердити стоянк6у транспортного засобу більше 5 хвилин.

На підставі вказаного, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія 2КІ №, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700 гривень. Провадження у справі закрити.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів (а.с. 19-21).

Від представника відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Садовського О.О. (діє на підставі довіреності від 27.02.2024 а.с. 29) 07.10.2024 надійшов відзив з доданими до нього доказами (а.с. 22-40), в якому відповідач не погодився із доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що дійсно постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Вознесенського Андрія Андрійовича від 16.08.2024 серія 2КІ № на позивача ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення відповідно ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за залишення транспортного засобу на майданчику для платного паркування без оплати паркування.

Як видно з копії посвідчення серія НОМЕР_2 від 22.12.2017 позивач є учасником бойових дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 Правил.

Разом із тим, п. 1.9 Правил зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дорожній знак 5.43 «Зона стоянки» позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Табличка 7.14 «Платні послуги» застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також зі знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

Відповідно до матеріалів фотофіксації оскаржуваної постанови, транспортний засіб Seat Cordoba Sport д.н.з. НОМЕР_1 припаркований в зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14.

Не погодився із доводами позивача про те, що з фотокарток, долучених у якості доказу, взагалі не можливо встановити, що транспортний засіб розміщений на майданчику для платного паркування, оскільки відповідно до матеріалів фотофіксації оскаржуваної постанови транспортний засіб позивача розміщений на майданчику для платного паркування А1410 який відповідно до даних з додатку «Київ Цифровий» облаштований на вул. Михайла Коцюбинського (від вул. Олеся Гончара до вул. Богдана Хмельницького). На кожному фото наявні GPS-координати, час та дата фотофіксації.

Відповідно до п. 8.2 Правил дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

На фото, знизу зазначена наступна інформація «T:11:33:18 16.08.2024 | GPS: 50.44850167, 30.50408722», де «T:11:33:18» це зазначення часу фотофіксації, «16.08.2024» дата фотофіксації (яка збігається з датою винесення постанови), а «GPS: 50.44850167, 30.50408722» GPS: координати місця де проводилась фотофіксація. На інших фото зазначений час: 11:47:53, 11:47:41, 11:47:57, 11:30:13.

Таким чином, неоплата вартості послуг з паркування в розумінні ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та п. 26 Правил паркування доведена належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до п. 17.11.1 Правил благоустрою міста Києва правом безкоштовного паркування користуються: ветерани Великої Вітчизняної та інших локальних воєн; особи, що мають статус учасника бойових дій і прирівняних до них, а також члени сімей загиблих (померлих) осіб (виключивши звідти: «що мали статус учасника бойових дій»), які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів

Відповідно до 17.11.3 Правил благоустрою міста Києва оператор на майданчиках платного паркування автотранспортних засобів на автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць для паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштування спеціальних місць (у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більш як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків не більш як за 100 метрів. На зарезервованих спеціальних місцях паркування пільгами користуються особи, визначені в ч. 3 п. 17.11.1 цих Правил.

Відповідно до п. 22 Правил паркування на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі не менше 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та дорожньою розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Відстань від в`їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», та місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, виходячи зі змісту положень правил благоустрою міста Києва та Правил паркування, учасники бойових дій мають право на безкоштовне паркування на зарезервованих для автомобілів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». При цьому, дане право забезпечується шляхом заборони розміщення на таких місцях інших транспортних засобів і встановленням адміністративної відповідальності за таке розміщення.

Відповідно до п. 26 Правил паркування користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Відповідно до п. 4 Правил паркування транспортних засобів документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування паркувальний талон або фіскальний чек, які посвідчують сплату вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Відповідно до п. 26 Правил паркування транспортних засобів користувач зобов`язаний розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Посвідчення позивача відповідає вимогам, встановленим Положенням про порядок видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни та формі, встановленій додатком 3 до вказаного положення.

Враховуючи, що документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування та документ, який дає право на пільгу виконують ідентичні функції в контексті притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а саме виключають адміністративну відповідальність, то суд для об`єктивного та всебічного розгляду справи повинен був оцінювати доводи позивача і Департаменту з урахуванням ч. 6 ст. 7 КАС України.

Позивач, не довів належними і допустимими доказами розміщення транспортного засобу в межах спеціальних зарезервованих місць для паркування.

Таким чином, саме на зарезервованих спеціальних місцях для паркування користуються пільгами особи, визначені в ч. 3 п. 17.11.1 Правил благоустрою міста Києва, а саме учасники бойових дій, тому паркування учасники бойових дій мають право здійснювати безоплатно у відведених спеціальних місцях для паркування. При цьому, наявність у Позивача посвідчення учасника бойових дій не звільняє його від обов`язку дотримання правил дорожнього руху і не надає безумовних пільг, в тому числі при паркуванні на не спеціально зарезервованому місці.

З наведеного можна зробити висновок, що наявність права не забезпечує його безумовну дію. Позивач має статус учасника бойових дій та має право на безкоштовне паркування відповідно до Правил благоустрою міста Києва. Саме формулювання «правом безкоштовного паркування користуються» передбачає певні дії особи, викликані її особистим бажанням.

Однак, позивач здійснив паркування поза межами зарезервованих спеціальних місць для паркування та не забезпечив розміщення документу, який дає право на пільгу під лобовим склом. Тобто позивач добровільно не скористався своїм правом на пільгу, а тому його права діями інспектора не порушені. Інспектор при винесенні оскаржуваної постанови не знав і не міг знати про наявність у позивача права на пільгу, не мав повноважень на перевірку наявності/ відсутності в особи передбачених законом пільг,

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

07.10.2024 позивач надав відповідь на відзив (а.с. 41 - 43), у якій наполягав на власній позиції, просив задовольнити позовні вимоги .

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст. ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вино із наданої відповідачем копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2КІ №, головного спеціаліста-інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 16.08.2024 об 11 год. 33 хв. залишив транспортний засіб SEAT CORDOBA SPORT д.н.з. НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП України.

У постанові зазначено, що технічним засобом, яким зафіксовано правопорушення є прилад фіксації - АРМ Інспектора.

Положеннями ч.1 ст. 152-1 КУпАП передбачено настання відповідальності в разі порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно з п. 15.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Інформаційно-вказівним знаком 5.43 Правил дорожнього руху (Зона стоянки) позначається початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Згідно приписів Правил дорожнього руху табличка до дорожнього знаку 7.14 Платні послуги, застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування,

Між сторонами виник спір щодо реалізації прав, визначених положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Крім того, позивачем висловлюються заперечення щодо обставин порушення правил стоянки як диспозитивних вимог притягнення до відповідальності за ст. 152-1 КУпАП.

Згідно з приміткою статті 152-1 КУпАП положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Статтями 5, 6 Закону № 3551-XII визначено перелік осіб, які належать до учасників бойових дій.

За змістом п. 18 ст. 12 Закону України № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5,6) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Як видно із посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Державною службою з надзвичайних ситуацій України 22.12.2017, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 10).

Як видно із посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Державною службою з надзвичайних ситуацій України 21.12.2015, ОСОБА_2 також має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 9).

У відповідності до п.п. 10.1-10.3 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

До місцевих зборів належать: збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір.

Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Відповідно до п.286-1.1.1. ст. 286-1 Податкового кодексу України платниками збору для паркування транспортних засобів є юридичні особи, їх філії (відділення, представництва), фізичні особи - підприємці, які згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради організовують та провадять діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування та спеціально відведених автостоянках.

З системного аналізу наведених норм слід дійти висновку, що позивач як особа, яка наділена правами учасника бойових дій, не може заявляти вимогу на реалізацію передбачених п.18 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільг при оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, оскільки наведений пункт не охоплює право на звільнення від сплати саме «послуг», тобто відмінного від ознак податкового та митного законодавства терміну.

За приписами п. 14.1.104.ст. 14 Податкового кодексу України майданчики для платного паркування - площа території (землі), що належить на правах власності територіальній громаді або державі, на якій відповідно до рішення органу місцевого самоврядування здійснюється платне паркування транспортних засобів.

Згідно зп.286-1.1.2,286-1.1.3 Податкового кодексу України перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, в якому зазначаються їх місцезнаходження, загальна площа, технічне облаштування, кількість місць для паркування транспортних засобів, затверджується рішенням сільської, селищної, міської ради про встановлення збору.

Таке рішення разом з переліком осіб, які уповноважені організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів, надається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради контролюючому органу в порядку, встановленому розділом I цього Кодексу.

При цьому, суд вважає необхідним звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належать: прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування; впровадження в межах відповідного населеного пункту автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування, затвердження технічних вимог та завдання до цієї системи; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

У відповідності до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч.3 п.17.11.1 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, правом безкоштовного паркування користуються ветерани Великої Вітчизняної війни та інших локальних воєн.

Згідно із п.17.11.3 Правил благоустрою міста Києва оператор на майданчиках платного користування автотранспортних засобів та автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштування спеціальних місць ( у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більше як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків - не більше як за 100 метрів. На зарезервованих спеціальних місцях паркування пільгами користуються особи, визначені в ч.3 п.17.11.1 цих правил.

Ветерани Великої вітчизняної війни та інших локальних воєн користуються правом безоплатного паркування шляхом розміщення транспортного засобу на зарезервованих спеціальних місцях паркування.

Отже, визначена рішенням Київської міської ради як повноважного органу в сфері нормотворчої діяльності пільга з оплати послуг з користування майданчиком для платного паркування кореспондується з наведеним у примітці до ст. 152-1 КУпАП уточненням щодо нерозповсюдження положень статті до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати таких вартості послуг.

За висновком суду, наведений за змістом норми термін «закон» не обмежується рівнем нормативного акту, тобто як виданого лише в формі закону законодавчим органом, а має прояв у взаємному обсязі тлумачень як вищевикладеної примітки до статі 152-1 КУпАП, так і нормативного акту, скерованого за своїм змістом на звільнення від сплати платежу на певній території як обов`язкового до виконання припису.

Підтверджені в ході судового розгляду відомості щодо статусу особи-позивача є достатніми для висновку про неможливість застосування статі 152-1 КУпАП відносно особи на території, де органом місцевого самоврядування встановлено пільги зі сплати послуг паркування для такої категорії осіб.

Суд погоджується з доводами позивача про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження події адміністративного правопорушення як порушення правил паркування транспортних засобів розташування автомобіля в зоні дії дорожніх знаків.

Досліджені судом фотокартки з наявними зображеннями транспортного засобу автомобіля Seat Cordoba Sport д.н.з. НОМЕР_1 , та відокремленого від такого зображення іншого зображення дорожнього знаку та таблички, не надає можливості прийти до безсумнівного висновку щодо взаємної прив`язки наведених об`єктів за тотожнім місцем розташування. Відомості координат на фотокартках є відмінними, а відповідачем не надано відзиву з роз`ясненням таких відомостей (а.с. 35 40).

Київська міська рада, встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб не вправі в особі Департаменту транспортної інфраструктури її виконавчого органу притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг, оскільки це свідчитиме про грубе порушення принципу належного урядування.

Твердження відповідача про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови був відсутній будь-який документ на підтвердження наявності у позивача права на пільгу, колегія суддів відхиляє, оскільки нормативно-правові акти не передбачають розміщення під лобовим склом автомобіля копій документів, які надають право особі скористатись безкоштовним паркуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, виконання посадовою особою дій в дотримання вимог ст. 280 КУпАП, забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин, що підлягають встановленню та дослідженню при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а отже наявні підстави для скасування спірної постанови.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справах про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення підлягає закриттю.

Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради понесені позивачем ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,50 грн. (а.с. 16), що є мінімальною ставкою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 245, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2КІ № від 16 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 484,50 грн.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Наумова