Справа № 683/3082/24
Суддя: Сагайдак І. М.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/3082/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретарів Повзун С.В., Васічевої О.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів справу №683/3082/24, 2-а/683/18/2024 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

27 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції і просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3088131, винесену 20 вересня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зазначає, що його визнано винуватим у тому, що 20 вересня 2024 року о 08 годині 37 хвилин він рухався на автомобілі марки «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_1 , у Львівській області по дорозі М11 Львів-Шегині 10 км 500 м у середній смузі на дорозі з трьома смугами при вільній правій смузі без наміру повертати ліворуч.

Вказує, що у зазначений в постанові час він дійсно рухався у середній смузі на дорозі з трьома смугами руху в одному напрямку, оскільки на правій смузі руху були транспортні засоби, ця смуга була зайнята і по ній не можливо було здійснювати рух, тому вважає, що в його діях відсутні подія та склад правопорушення, яке ставиться йому в вину.

Крім того, зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені його права на належний розгляд та можливість здійснити будь-які дії для захисту свої законних прав та інтересів. Зокрема, інспектор зачитав та дав ознайомитись з постановою про накладення на нього адміністративного стягнення, яку потім порвав і викинув, вказавши, що у ній допущено помилку. Нову постанову, яка була надрукована пізніше, йому не зачитали та не дали належним чином із нею ознайомитись. Крім того, його не ознайомили із відеозаписом, на якому було б зафіксовано порушення ним Правил дорожнього руху.

Тому вважає, що підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП не має, в зв`язку із чим просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події та складу цього адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Вказував, що він рухався у середній смузі, оскільки права крайня смуга була зайнята іншими автомобілями.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Кутковська Л.В. подала клопотання про розгляд справи без участі відповідача.

Разом з тим, у визначений судом строк відповідач подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на його безпідставність. Вказує, що згідно п.11.2 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Порушення ОСОБА_1 п.11.2 Правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора 474409, на якому чітко зафіксовано рух автомобіля позивача в середній смузі на дорозі з трьома смугами при вільній правій смузі. Тому вважає твердження позивача про те, що на крайній правій смузі були транспортні засоби, що смуга була зайнята й по ній не можливо було вільно здійснювати рух, не відповідають дійсності.

Тому, на думку відповідача, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , маючи усі законні підстави вважати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснив розгляд справи, ознайомив позивача зі статтею 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомив позивачу його права та обов`язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307,308 КУпАП роз`яснив строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. По завершенню розгляду справи, керуючись вимогами ст.283 КУпАП, виніс оскаржувану постанову серії ЕНА №3088131 від 20 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 2024 року інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3088131, якою ОСОБА_1 визнав винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту постанови серії ЕНА №3088131 від 20 вересня 20224 року вбачається, що ОСОБА_1 20 вересня 2024 року о 08 годині 37 хвилин рухався на автомобілі марки «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_1 , у Львівській області по дорозі М11 Львів-Шегині 10 км 500 м в середній смузі не маючи наміру повертати ліворуч на дорозі з трьома смугами при вільній правій смузі, порушивши вимоги п.11.2 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач, вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правилами дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 із змінами та доповненнями (далі - ПДР).

Відповідно до п.1.1 ПДР, останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За приписами п.11.2 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до змісту якої порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само, порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За приписами ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем на підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення надано відеозаписи, з яких чітко вбачається вчинення порушення ОСОБА_1 .

На першому відеозаписі на бодікамеру поліцейського вбачається факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме рух на автомобілі по середній смузі при наявності трьох смуг в одному напрямку, тоді як крайня права смуга була вільною. На відеозаписі також зафіксовано вантажний автомобіль, який рухається у правій крайній смузі, однак він рухається на значній відстані позаду від автомобіля позивача та ніяким чином не створює для позивача перешкод для руху у крайній правій смузі. Також на відеозаписі зафіксовано відсутність будь-яких транспортних засобів, які б рухались по правій смузі та були розташовані паралельно автомобілю позивача або знаходились попереду його автомобіля, що б створювало йому перешкоди та давало підстави рухатись у середній смузі.

Оскільки позивач не виконував випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, тому відповідно до п.11.2 ПДР він повинен був рухатись у правій крайній смузі.

На другому відеозаписі на бодікамеру поліцейського зафіксовано розгляд справи за фактом вчиненого правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме, поліцейський повідомив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, які порушення було здійснено останнім, встановив особу водія та у відповідності до норм законодавства ознайомив позивача з його правами, після чого виніс постанову та під підпис вручив її копію позивачеві.

Тому, суд вважає вказані відеозаписи належними та достатніми доказами порушення позивачем вимог п.11.2 ПДР та дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за таке порушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії ЕНА №3088131 від 20 вересня 2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для скасування вказаної постанови.

Посилання позивача на те, що поліцейський двічі виготовляв постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, то ця обставина не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки з пояснень поліцейського, зафіксованого на відеозаписі, вбачається, що при виготовлені постанови він допустив описку, яку виправив до підписання постанови ОСОБА_1 , після чого повторно роздрукував постанову, яку пред`явив ОСОБА_1 для ознайомлення і останній її підписав, отримавши її копію.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позовну заяву слід залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА №3088131 від 20 вересня 2024 року без змін.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.77, 243-244, 268, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанову серії ЕНА №3088131 від 20 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2024 року.

Суддя: