Справа № 645/2654/24
Суддя: Шевченко Г. С.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2654/24
Провадження № 2-а/645/34/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,

представників відповідача Свінтіцької Т.П., Федюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шинкарьова Сергія Анатолійовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шинкарьова С.А. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: скасувати постанову серії ББА № 131924 від 03 травня 2024 р. у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП України, та закрити справу.

В обґрунтування позову зазначив, що 03 травня 2024 р. інспектором роти № 5 батальйону №2 патрульної поліції у м. Харкові УПП у Харківській області ДПП НП Фісун А.М. винесено стосовно нього постанову серії ББА № 131924 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122, ст. 126 КУпАП України. Вказав, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначив, що він не керував вказаним у постанові автотранспортом, за кермом знаходилась його дружина ОСОБА_2 , яка може це підтвердити. Окрім того, вважає, що Відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій. Не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості навіть ніяким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніяких пояснень Відповідачем у нього не відбиралося. У оскаржуваній постанові ніяким чином його пояснення або незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені. Тим більше він не міг подати клопотання, скористатися правовою допомогою, тощо, за такої процедури. Відтак, грубі порушення вимог ст. 268 КпАП України щодо нього при винесенні оскаржуваної постанови Відповідачем є очевидними. До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 травня 2024 р. позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

04.06.2024 р. до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову. Посилався на те, що 25.07.2023 р. на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №518153 за порушення вимог п. 2.5 ПДР України. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 у справі №638/9163/23 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вказане рішення набрало законної сили 29.09.2023 р. Вказав, що особа вважається позбавленою права керування транспортними засобами після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. 03.05.2024 р. приблизно о 11:38 год. екіпажем патрульної поліції під час несення служби було виявлено рух транспортного засобу KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який виконавши на перехресті поворот праворуч, об`їжджаючи припарковані транспортні засоби, не подав сигнал світловим покажчиком повороту. Вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Позивачу було роз`яснено причину застосування превентивних заходів. В процесі спілкування поліцейські встановили особу водія. Також, інспектором поліції було встановлено, що позивач керував транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду від 18.09.2023 р. Посилання позивача щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення є недоречним, оскільки складання протоколу в даному випадку не потрібно. Позивачу в повному обсязі були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 268, 287, 289, 307 та 308 КУпАП, що підтверджується особистим підписом позивача в п. 8 оскаржуваної постанови та відеозаписом з портативного реєстратора поліцейського. Жодних клопотань від позивача під час розгляду справи не надходило. Щодо посилання на те, що за кермом знаходилась дружина позивача, то вказане спростовується відеозаписом, доданим до відзиву. Так, переглянувши відеозапис чітко видно, що фіксація здійснюється безперервно з моменту проїзду перехрестя, вчинення адміністративного правопорушення до моменту отримання постанови. Після зупинки транспортного засобу за кермом сидить чоловік, також останній виходить із-за керма. При розгляді справи останній не заперечує факт того, що саме він керував транспортним засобом, а тому позивач навмисно вводить суд в оману задля уникнення відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 09.08.2024 відмовлено в задоволенні клопотання сторони позивача про призначення судової авто-технічної експертизи.

У судове засідання призначене на 07.11.2024 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представники відповідача Свінтіцька Т.П., Федюк Д.В. у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що інспектором роти №5 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Фісун А.М. складено постанову ББА№131924 від 03.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КпАП України в розмірі 20400 грн.

Так, зі змісту постанови вбачається, що 03.05.2024 р. о 11:38 год. в м. Харкові, Салтівське шосе, 262, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням та керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Дзержинським районним судом м. Харкова від 29.09.2023 року строком на 1 рік.

Крім того, судом вбачається, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 (справа №638/9163/23) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказана постанова набрала законної сили 29.09.2023 року.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

За ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 1, ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б)реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У даній категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається згідно положень ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем до суду надано відеозапис подій, які відбувались 03.05.2024 р.

З відтвореного відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, чим дійсно порушив вимоги ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказане відео є безперервним з моменту вчинення правопорушення до моменту зупинки автомобіля та належним, допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Отже, надані відповідачем відеоматеріали та копія постанови є належними доказами в розумінні положень КАС України, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено дотримання поліцейським процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що дійсні обставини справи про адміністративне правопорушення з`ясовані належним чином, зокрема встановлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Належних та допустимих доказів на спростування цієї інформації позивачем до суду не надано.

Посилання сторони позивача, наведені в його позовній заяві від 15.05.2024 р. не знайшли свого підтвердження, спростовані матеріалами справи і наданими відповідачем доказами та, на думку суду, є намаганням уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Зібрані та подані до суду докази є належними та допустимими доказами в адміністративній справі, які в повному обсязі доводять обставину порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР.

Отже, факт адміністративних порушень за ч. 2 ст.122 КУпАП та ч.4 ст. 126 КУпАП наявний та доведений, оскільки повністю підтверджений долученим відеозаписом, який міститься на диску, та постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 р. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили 29.09.2023 р.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom", будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані доказами, наданими відповідачем.

Таким чином, суд вважає, що інспектором УПП в Харківській області ДПП, уповноваженою особою відповідача, було прийнято рішення в межах його повноважень, з дотриманням процедури розгляду, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки суд залишає позовні вимоги без задоволення, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 12, 77, 241-243, 246, 255, 268, 269, 272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 222, 247, 251, 258, 268, 276, 280, 283, 287, 288 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шинкарьова Сергія Анатолійовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення, а постанову серії ББА № 131924 від 03 травня 2024 р. у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Шинкарьов Сергій Анатолійович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: м. Харків, вул. Білої Акації, 39.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, б.3, .

Суддя Г. С. Шевченко