Справа № 755/6044/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/6044/24 Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко І.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Вівдиченко Т.Р., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.В.,

представника позивача адвоката Чернілевської К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Чернілевської Катерини Геннадіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - відповідач/ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову ПН МКП 014710 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100, 00 грн від 25 березня 2024 року на громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначила, що спірна постанова винесена безпідставно, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Причиною її проживання на території України за документами, термін дії яких закінчився, стала бездіяльність відповідача щодо прийняття належно поданої заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, будь-якого умислу для вчинення адміністративного правопорушення не було, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення та наявності порушення органами ДМС вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині з`ясування вини у вчиненні правопорушення.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Чернілевська К.Г., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам. Окрім того, додатково зазначено про не врахування судом першої інстанції закінчення строку дії паспортного документа, що позбавило можливості звернутись щодо обміну посвідки на тимчасове проживання. Також, не було враховано відсутності умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, спірна ситуація виникла саме через бездіяльність ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Прийняття оскаржуваної постанови є проявом надмірного формалізму та суперечить закріпленому в Конституції України принципу верховенства права.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін у судовому засіданні не обов`язкова, а інтереси позивача представляє адвокат, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів враховує наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації. Цей факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією закордонного паспорту громадянина Російської Федерації, номер НОМЕР_1 , виданим 03 серпня 2013 року, орган, що видав: НОМЕР_2 , дата закінчення строку дії: 03 серпня 2023 року (т. 1, а.с.56-69).

04 грудня 2021 року ОСОБА_1 на підставі закордонного паспорту перетнула кордон України в КПП «Бачівськ», що не заперечується сторонами.

На час в`їзду позивача на територію України діяла Угода між Урядом України і урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації, вчинена 16 січня 1997 року.

Отже, позивач могла тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів.

25 січня 2022 року Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області видано ОСОБА_1 на підставі її заяви від 30 грудня 2021 року посвідку на тимчасове проживання зі строком дії до 21 січня 2023 року.

17 грудня 2022 року між громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Бровари Броварського району Київської області, та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою міста Новосибірськ Російської Федерації, укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 , виданим повторно 20 грудня 2022 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ).

20 лютого 2023 року громадянці Російської Федерації ОСОБА_4 органом за кодом: 8011 (Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області) видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 , підставою видачі посвідки проставлено кодове позначення мети поїздки: 04/14 - возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу), строк дії до 20 лютого 2024 року (т. 1, а.с.70-71)

Як вказує ОСОБА_1 , у позовній заяві, 03 серпня 2023 року вона відвідала ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з метою особисто подати заяву про надання їй статусу біженця, однак її заяву не прийняли в установленому Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» порядку та не зареєстрували, не документували довідкою про звернення за захистом в Україні та не надали письмової відповіді-відмови у прийнятті заяви.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 було подано письмове звернення від 03 серпня 2023 року на ім`я начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з проханням зафіксувати факт її звернення із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та розглянути її заяву, задокументувати позивача довідкою про звернення за захистом в Україні та повідомити, коли вона зможе особисто прийти до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області для подальшого розгляду її заяви.

Розглянувши зазначене звернення, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області листом від 08 вересня 2023 року № Р-1534/6/8010-23/8010.7.1.1/3260-23 повідомило, що під час опрацювання звернення з`ясовано про порушення громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 порядку та строків звернення за захистом в Україні; повідомлено, що рішення про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається за умови дотримання заявником порядку звернення із заявою; проінформовано, що надсилання поштою заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, законодавством не передбачено. Також зазначено, що відповідно до позиції УВКБ ООН щодо України від березня 2022 року, УВКБ ООН не вважає Україну «безпечною країною походження» та рекомендує направляти іноземців, які проживали на території України і не встигли подати заяви про надання міжнародного захисту для проходження національної процедури надання захисту в третій безпечній країні

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі № 320/39138/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року, встановлено бездіяльність відповідача, яка полягала у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку визначеному Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2011 року № 649.

21 березня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області направлено ОСОБА_1 повідомлення щодо виконання рішення суду у справі № 320/39138/23, відповідно до якого їй необхідно особисто звернутись до управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції за адресою: АДРЕСА_1 (4-1 поверх, каб. 415).

25 березня 2024 року ОСОБА_1 особисто відвідала ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з метою подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Того ж дня, посадовою особою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області - головним спеціалістом Кошицьким Артуром Леонідовичем складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 014771 про те, що 25 березня 2024 року о 15:40 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: проживання на території України за документом (посвідкою на тимчасове проживання від 20 лютого 2023 року № 800298185), термін дії якого закінчився. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_3 .

Також, уповноваженою особою Державної міграційної служби України - заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Петровим Дмитром Васильовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення від 25 березня 2024 року серії ПМ МКМ № 014710, відповідно до якої, за встановлених у протоколі підстав, за порушення статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322, громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 5 100, 00 гривень.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду,

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи належними доказами підтверджено обставини незаконного перебування позивача на території України. Бездіяльність ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, на яку посилається позивач, не впливала та не перешкоджала правовому обов`язку позивача, у разі закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, здійснити встановлені та покладені саме на неї законодавством обов`язкові дії щодо обміну такої посвідки, а саме: не пізніше до закінчення встановленого законодавством строку перебування в Україні подати всі необхідні документи до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг або до територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем свого проживання для обміну посвідки на тимчасове проживання.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує такі норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.

Положеннями статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 3773-VI правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

На виконання приписів частини 3 статті 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У силу пункту 18 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні є посвідка на тимчасове проживання.

Частинами чотирнадцятою та п`ятнадцятою статті 4 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений в частинах другій - тринадцятій цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 203 КУпАП, зокрема, проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, проживання на території України особи без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з пунктом 2.5. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України № 825 від 28 серпня 2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186, особі, стосовно якої складається протокол про правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого правопорушення письмове пояснення, яке заноситься до протоколу про правопорушення і підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про правопорушення окремо, про що робиться запис у протоколі про правопорушення.

Протокол від 25 березня 2024 року, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, складено в присутності позивача, роз`яснено права, що підтверджується її підписом у відповідних розділах цього документа. Також у протоколі наявна згода позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення без її участі.

З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2023 року громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 , підставою видачі посвідки проставлено кодове позначення мети поїздки: 04/14 - возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу), зі строком дії до 20 лютого 2024 року.

Механізм оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322 (далі - Порядок № 322).

За змістом пунктів 1, 2 Порядку № 322, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

За правилами підпункту 3 пункту 7 Порядку № 322, обмін посвідки здійснюється у разі закінчення строку дії посвідки.

За правилами пункту 16 Порядку № 322 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні (пункт 17 Порядку №322).

Згідно з пунктом 19 Порядку № 322 у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії.

Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. При цьому територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС здійснюється в установленому законодавством порядку продовження строку тимчасового проживання іноземця або особи без громадянства на період, необхідний для розгляду такої заяви.

Посвідка, що підлягає обміну, після приймання документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

За правилами підпункту 7 пункту 71 Порядку № 322 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін посвідки до закінчення строку її дії.

Як встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, нову посвідку на тимчасове проживання, після закінчення строку дії посвідки від 20 лютого 2023 року, позивач не отримав. Доказів звернення до відповідача після 20 лютого 2024 року (кінцева дата дійсності посвідки на тимчасове проживання від 20 лютого 2023 року № 800298185) матеріали справи не містять.

Відсутні й інші документи, які дають право ОСОБА_1 на законних підставах перебувати на території України після 21 лютого 2024 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт перебування позивача на території України з документом (посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_4 ), термін дії якого закінчився.

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що необхідність отримання нової посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням терміну дії попередньої не пов`язана та не залежала від вирішення питання ОСОБА_2 про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що пунктами 7, 16, 17 Порядку № 322 на позивача був покладений обов`язок, у разі закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, здійснити певні дії щодо її обміну, а саме: у встановлений законом строк подати необхідні документи до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг або до територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця.

В той же час, в оскаржуваній постанові, прийнятій за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач зазначив, що незаконність дій позивача полягала у порушенні вимог статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою визначений вичерпний перелік законних підстав для перебування на території України іноземців чи осіб без громадянства, а також пункту 67 Порядку № 322, яким встановлено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України.

За таких обставин твердження апелянта про те, що у зв`язку з закінченням строку дії паспортного документа вона була позбавлена можливості звернутись до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, оскільки підпунктом 2 пункту 39 Порядку № 322 зобов`язано у разі обміну посвідки надати дійний паспортний документ, не є переконливими, оскільки ОСОБА_2 не зверталась до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та не отримувала відмову у продовженні дії або обміні посвідки на підставі зазначеного положення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Чернілевська К.Г. зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не спростовують законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та не дають достатніх підстав для його скасування.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Чернілевської Катерини Геннадіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Штульман І.В.