Справа № 373/2364/24
Суддя: Опанасюк І. О.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2364/24
Номер провадження 2-а/373/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, діючи як адміністративний суд, в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши в порядку письмового провадження справу №373/2364/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції в м.Київ, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду і просить скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 4 батальйону 1 управління патрульної поліції в м.Києві Кіяшко О.В., зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3276597 від 16.10.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, за ч.2 ст.122 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА №3276597 від 16.10.2024 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що 16.10.2024 року о 14 годині 30 хвилин в м.Києві по вул.Жилянській, 107, керуючи транспортним засобом "Toyota Corolla", номерний знак НОМЕР_1 , водій не зайняв крайню ліву смугу руху під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів чим порушив п.16.9 ПДР України. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що під час здійснення повороту з крайньої лівої смуги, її автомобіль зупинила інспекторка патрульної поліції та попросила пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія. Позивач надала всі документи, однак запитала у чому полягає причина зупинки її автомобіля. Інспекторка відповіла, що ОСОБА_1 здійснила правопорушення, але яке саме їй не було пояснено, а відразу почалося складання протоколу про адміністративне правопорушення. Інспектором, окрім пояснень, не було надано жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення. Зазначає, що відповідно до ст.268 КУпАП інспектор також не роз`яснювала її права та обов`язки, а тому в протоколі немає відмітки про це зі сторони позивача. Вказує, що підчас складання протоколу позивач звертала увагу співробітника патрульної поліції, що на даному перехресті на світлофорі встановлено додаткову стрілку руху, зеленого кольору, яка в силу вимог п.16.9 ПДР, дозволяє рух прямо на заборонений сигнал світлофору.

В судове засідання позивач не з`явилась.

Інспектор поліції Кіяшко О.В, до суду не з`явилась, заяв та клопотань до суду від неї не надходило.

Департамент патрульної поліції в м. Києві, свого представника до суду не направив, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відзив на позов до суду не надходив.

Розгляд справи проводиться відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, в порядку письмового провадження.

Судом встановлено наступне.

Позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, про що винесена відповідна постанова.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, відповідач був зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В КУпАП (стаття 251) вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим.

Згідно з положеннями статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Одночасно із цим, протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Така позиція є сталою практикою, неодноразово висловленою у Постановах КАС ВС.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, відповідач був зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів порушень ПДР зі сторони позивача, матеріали справи, не містять.

За правилами ст. 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач мав дотриматися вимог закону (ст. 283 КУпАП) і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3276597 від 16 жовтня 2024 року, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В частині розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Позивач за подання адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн. однак, вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат не заявлено.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч 2 ст 9 КАСУ).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст. ст 2, 5, 6-11, 72-79, 90, 243, 246, 250, 255, 268-272, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції в м. Київ про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №3276597 від 16 жовтня 2024 року винесену інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону полк -1 управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Кіяшко Оксани Володимирівни, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції в м. Києві () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Копії рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О.Опанасюк