Справа № 490/9775/24
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/9775/24
н/п 2-а/490/140/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участі секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2024 року ОСОБА_1 , звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 жовтня 2024 року ним особисто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано Постанову №616 від 29.09.2024 року по справі про адміністративне за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою його, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 25500 грн.

Вважає оскаржувану постанову протиправною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 24.09.2024 року №616 було складено неповноважною особою - відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим сержантом ОСОБА_2 .

Вказує, що не був належним чином проінформований про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Наголошує, що 28.09.2024 з 10:43 по 11:17 у місті Миколаєві було оголошено повітряну тривогу та позивач перебував в цей час в укритті, а розглянувши справу без нього відповідачем порушено його право передбачені статтею 268 КУпАП.

Категорично заперечує факт вчинення інкримінованого йому правопорушення та стверджує, що на час пред`явлення до нього відповідної вимоги щодо надання військово-облікового документу, такий у нього був наявний при собі, але з певних міркувань відмовився пред`явити такий документ. На підтвердження наявності військово-облікового документа надає його копію. звертає увагу суду на ту обставину, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення він був притягнутий до адміністративної відповідальності саме за те, що не мав при собі військово-облікового документа. а не за непред`явлення такого документа на вимогу уповноваженої на перевірку таких документів посадової особи. Посилається на примітку до статті 210 КУпАП, щодо ненадання відповідачем доказів неможливості отримання персональних данних з інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів та баз данних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Звертає увагу, що відповідачем складено та винесено оскаржувану постанову 29.09.2024 року, хоча позивач був обізнаний про дату розгляду справи про адмінінстративне правопорушення 28.09.2024 року о 11:00, та про те що оскаржувана постанова йому відповідачем не надсилалася. Просить поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

31.10.2024 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді від 01.11.2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12.11.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає про необґрунтованість позовної заяви та її безпідставність.

Відповідач зазначає, наявності у ОСОБА_2 відповідних повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Підтверджує, що на час розгляду справи було оголошено повітряну тривогу, тому керуючись пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а та обов`язком сприяти учасникам процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, без клопотання про розгляд справи за його відсутності, розгляд справи було відкладено на час закінчення повітряної тривоги з необхідним часом прибуття на 12:00 год. 28.09.2024. На думку відповідача, за принципом добросовісності учасників справи, позивач мав після відміни повітряної тривоги, прибути на відкладений розгляд справи, разом із тим позивач до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, не цікавився станом розгляду справи та 18.10.2024, прибувши вперше після складення протоколу, до ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав оскаржувану постанову.

Зазначає, що можливість отримання держателем ЄДРПВР даних з інших баз даних не стосується обов`язку громадян мати при собі військово-облікові документи.

Вважає, що позивач цілеспрямовано, з метою уникнення відповідальності, вводить суд в оману вказуючи, що мав при собі військово-облікові документи, але відмовився їх пред`явити з «певних міркувань».

Вказує, що по тексту оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення № 616 від 29.09.2024, дійсно була допущена описка, яка полягала у неправильному зазначенні числа винесення останньої, адже замість «28 вересня 2024 року», помилково було зазначено «29 вересня 2024 року» відповідно. Зазначена описка була усунута відповідачем, на підставі ст. 304 КУпАП, шляхом винесення відповідної постанови за № 616-о від 21.10.2024. Після цього, зазначена постанова про виправлення описки за № 616-о від 21.10.2024 була надіслана позивачу через засоби поштового зв`язку простим листом. Вважає, що усім письмовим поясненням, які надав позивач до протоколу про адміністративне правопорушення була надана належна оцінка в оскаржуваній постанові, а факт перебування на військовому обліку, факт видачі військово-облікового документа, наявність розбіжностей із військово-обліковими даними ЄДРПВР не мають значення в контексті стверджуваного в постанові правопорушення, оскільки позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності саме за порушення ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за відсутність при собі, під час проведення мобілізації, військово-облікових документів.

За такого, на думку відповідача, твердження сторони позивача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги останнього такими, що не підлягають до задоволення.

Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 «Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».

Відповідно до ч. 2 ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Проаналізувавши аргументи сторін наведені ними в позові та відзиві, дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Як вбачаєть з паспорту громадянина України № НОМЕР_1 від 28.05.2020 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України.

Як вбачається зі змісту наданої позивачем копії документу про перебування на військовому обліку ОСОБА_1 прийнятий на облік до Центрального РВК 15.01.2002 року.

Як вбачається зі змісту Протоколу №616 про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2024 року, 24.09.2024 приблизно 11:55 год., екіпажем поліцейських УПП Миколаївської області "Корвет 401", за заверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/1/14188 від 24.09.2024 до париміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений громадянин ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що 24.09.2024 року близько 11:35 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля будинку АДРЕСА_1 було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній вособливий період, в порушення ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації не мав при собі військово-облікового документа, під час складання протоколу також не мав при собі, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Також в зазначеному протоколі міститься інформація, що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також в протоколі міститься інформація щодо повідомлення, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год. 00 хв. 28.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет №7, та в протоколі в графі "підпис особи, що притягається" містить підпис позивача та дата "24.09.2024 року".

Також в протоколі містяться пояснення позивача виконані ним власноруч, про те що з постановою не згоден. Всі необхідні документи передав до дії, встановиви резерв+, зробив запит про несудимість та про те що знаходжуся у розшуку. Також за останні два роки приходив до місцевого ТЦК для оновлення данних та уточнення, але співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомили що не мають потреби у його особі. Повідомили, що за потреби зв`яжуться з ним. В подальшому зібрав документи для підтвердження права на відстрочку, однак працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 навмисно проігнорували наявність таких документів. Погрожували негайно відправити на передову. Вказує на можливість ІНФОРМАЦІЯ_4 мати доступ до баз данних та свою сумлінну поведінку, а також наводить риторичне питання щодо бездіяльності ТЦК протягом двох років.

Серед додатків до протоколу зазначено: копія звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. №1/1/14188 від 24.09.2024; роздруківка відомостей з мобільного застосунку "Резерв +; "копія рапорту поліцейського УПП в Миколаївській області; копія протоколу серія АЗ №100904 про адміністративне затримання

Також підпис позивача міститься в графі "Другий примірник протоколу отримав (ла)".

Згідно з рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Миколаївській області від 24.09.2024, 24.09.2024 біля 11.21 год. наряд поліцейських прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено гр. ОСОБА_1 , який не мав при собі військово-облікових документів та відмовлявся їхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 . За зверненням працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_1 було затримано (на підставі протоколу про адміністративне затримання серія АА №100904) та в подальшому доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зі змісту звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. №1/1/14188 від 24.09.2024 убачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рахується особою, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку, а тому підлягає доставці до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту протоколу серія НОМЕР_2 про адміністративне затримання від

24.09.2024, 24.09.2024 близько 11.41 год. відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поліцейськими УПП в Миколаївській області було проведено адміністративне затримання у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та о 11.55 год. доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту Постанови 616 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 29.09.2024 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

Також в оскаржуваній постанові наведено обставини вчинення правопорушення, а саме, що 24.09.2024 приблизно 11:55 год., екіпажем поліцейських УПП Миколаївської області "Корвет 401", за заверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/1/14188 від 24.09.2024 до париміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений громадянин ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що 24.09.2024 року близько 11:35 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля будинку АДРЕСА_1 було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній вособливий період, в порушення ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації не мав при собі військово-облікового документа, під час складання протоколу також не мав при собі, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Вказана постанова підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 .

Зі змісту постанови №616-о від 21 жовтня 2024 року про виправлення описки у постанові №616 від 28 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що 28 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 , розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та винесено постанову №616. Встановлено, що при винесенні постанови допущено описку, а саме: невірно зазначено дату винесення постанови замість "28 вересня 2024 року" вказано "29 вересня 2024 року".

Постановлено виправити описку в постанові №616 від 28 вересня 2024 року у справі про про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вважати вірною датою винесення постанови №616 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП "28 вересня 2024 року" замість зазначеного "29 вересня 2024 року".

Як вбачається зі змісту витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) за №74 від 27.02.2024 року до переліку осіб, уповноважених складати протоколи за вчинені адміністративні правопорушення громадянами та керівниками підприємств, установ, організацій, навчальних закладів в межах компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1 включено відповідального виконавця адміністративного відділення - ОСОБА_2 .

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу за мобілізацією в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. 6 статті 22 Закону №3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 2 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Керуючись ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши оскаржувану постанову, судом встановлено що вона відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.

Накладення адміністративного стягнення відбулося в межах строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови здійснене уповноваженою особою, в межах своїх повноважень.

Аргументи позивача щодо складення протоколу Протоколу №616 про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2024 року неповноважною особою, спростовуються дослідженим судом витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) за №74 від 27.02.2024 року, згідно з яким відповідального виконавця адміністративного відділення - ОСОБА_2 включено до переліку осіб, уповноважених складати протоколи за вчинені адміністративні правопорушення громадянами та керівниками підприємств, установ, організацій, навчальних закладів в межах компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До аргументів позивача про начебто наявність у нього при собі військово-облікового документу, але не пред`явлення його "з певних міркувань", суд ставиться критично, оскільки на підтвердження наявності у позивача при собі військово-облікового документу, позивачем не надано належних доказів, а наявні в матеріалах справи докази, які були досліджені судом, спростовують таке твердження позивача, також позивачем не наведено, а з яких саме "певних міркувань" не було пред`явлено наявний у нього при собі, як він стверджує, військово-обліковий документ, що позбавило суд можливості оцінити такі "певні міркування" на предмет їх поважності та обгрунтованості.

Щодо аргументів позивача, що він не був належним чином проінформований про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає таке.

Як вбачається зіз змісту Протоколу №616 про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2024 року, в ньому міститься інформація щодо повідомлення, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год. 00 хв. 28.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет №7, та в протоколі в графі "підпис особи, що притягається" містить підпис позивача та дата "24.09.2024 року".

Таким чином позивача було повідомлено про дату час та місце розгляду справи про адмінінстративне правопорушення.

При цьому, як вбачається зі змісту Постанови 616 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 28.09.2024 року та постанови №616-о від 21 жовтня 2024 року про виправлення описки у постанові №616 від 28 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся саме 28.09.2024 року.

Суд погоджується з твердженням позивача про те що 28.09.2024 з 10:43 по 11:17 у місті Миколаєві було оголошено повітряну тривогу, що підтверджується наданими позивачем доказами - роздруківкою з офіційної карти повітряних тривог за 28.09.2024 року. Вказані обставни є дійсно поважними та такими, що перешкоджали прибуттю в цей час позивача для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість судом враховано аргументи відповідача, що у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, розгляд справи було відкладено та такий відбувся вже після оголошення відбою повітряної тривоги, 28.09.2024 року о 12:00, що на думку суду не є порушенням прав відповідача з огляду на таке.

Статею 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, статтею 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Абзацом першим статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення визначені в статті 245 КУпАП, згідно з якою, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, статтею 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Таким чином, з урахуванням наведених вище приписів щодо завдань КУпАП, обов`язків та повноважень відповідача, а також обмежених строків розгляду справ про адміністративне правопорушення та безпосередніх обставин даної справи, дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення 28.09.2024 року о 12:00, судом розцінені, як добросовісні та такі, що направлені на реалізацію відповідачем своїх повноважень встановлених КУпАП.

При цьому, відповідач, який обізнаний про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не був обмежений в реалізації своїх прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та виключно з власних міркувань не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 28.09.2024 року, вже після оголошення відбою повітряної тривоги, яке мало місце о 11:17 та не з`ясував стан розгляду справи.

Таким чином, всебічно дослідивши обставини справи, а також надані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Постанову №616 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 28.09.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн., залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Саламатін