Справа № 160/21235/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
06.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»:
-з 01.09.1986 року по 29.03.1989 року студентом в Криворізькому державному педагогічному інституті;
-з 30.03.1989 року по 01.01.1992 року на посаді старшої піонервожатої П`ятихатської СШ №1 ім. С.М. Кірова;
-з 01.01.1992 року по 01.09.1997 року на посаді педагога - організатора П`ятихатської СШ №1 ім. С.М.Кірова;
- з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року на посаді заступника директора з навчально виховної роботи П`ятихатського районного Центру учнівської молоді;
-з 02.04.2013 року по 17.09.2020 року на посаді методиста Комунальної науково - методичної установи «П`ятихатський районний методичний кабінет» П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області;
- з 18.09.2020 року по 08.02.2021 року на посаді консультанта Комунальної установи « Центр професійного розвитку педагогічних працівників» П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області;
-з 09.02.2021 року по 15.09.2023 року на посаді заступника директора з навчально - виховної роботи П`ятихатської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, 25.02.2021 року -перейменованої у П`ятихатський заклад загальної середньої освіти № 1 П`ятихатської міської ради, 01.06.2021 року - перейменований на П`ятихатський опорний заклад загальної середньої освіти №1 П`ятихатської міської ради, 01.08.2021 року - перепрофільований на Ліцей «Тріумф» П`ятихатської міської ради;
- з 2015 року по 2016 року на посаді вчителя української мови та літератури ліцею « Тріумф» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області;
-з 2017 року по 2021 року на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом ліцею « Тріумф» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області;
-з 2021 року по 2023 року на посаді вчителя української мови та літератури за сумісництвом ліцею « Тріумф» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, починаючи з 05.07.2024 року, відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням вищезазначеного спеціального (педагогічного) стажу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В свою чергу, позивач зауважує, що відповідач-1 оскаржуваним рішенням протиправно відмовив позивачу у призначення пенсії за вислугу років та відмовив у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи та період навчання. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
09.08.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
23.08.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначило, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. При цьому відповідач-1 зазначив, що 09.09.1999 року та 03.04.2013 року позивача була призначено на посади в установи, які відсутні в переліку закладів освіти, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року. На підставі зазначеного відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
06.09.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залучено співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало копію ухвали про залучення співвідповідача 10.09.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Відповідач-2 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, як і заяви про визнання позовних вимог, а також не подав витребувані судом документи.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.9 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути дану адміністративну справу за наявними в ній доказами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
05.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсі за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Також в даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 35 років 00 місяців 22 днів, спеціальний стаж 08 років 00 місяців 29 днів.
Крім цього в даному рішенні зазначено, що заявник з 09.09.1999 року та з 02.04.2013 року працювала в установах, які відсутні в переліку закладів освіти, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року.
З розрахунку стажу заявника, який наявний в пенсійній справи заявника, судом встановлено, що до спеціального стажу заявника зараховано виключно період роботи з 03.08.1989 року по 01.09.1997 року, в свою чергу інші періоди роботи не зараховані до спеціального стажу.
Вказані обставини слугували для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Вирішуючи питання щодо врахування періоду навчання до спеціального стажу, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Згідно п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Верховний Суд у постановах від 24.12.2019 року по справі №442/4963/17 та від 18.06.2020 року по справі №676/3013/17 сформулював висновок, що з огляду на положення п.«е» ст.55 та п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання позивача у ВНЗ входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
Як встановлено судом з архівної довідки Криворізького державного педагогічного університету №02-117ш від 26.03.2024 року, позивач в період з 01.09.1986 року по 02.08.1989 року навчалася у Криворізькому державному педагогічному інституті за спеціальністю «Українська мові і література» на денній формі навчання.
Таким чином суд доходить висновку, що період навчання позивача з 01.09.1986 року по 02.08.1989 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В свою чергу означеним рішенням фактично не зараховано означений період навчання до спеціального стажу.
Таким чином суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до спеціального стажу відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання з 01.09.1986 року по 02.08.1989 року.
Щодо врахування до спеціального стажу періоду роботи позивача з 30.03.1989 року по 02.08.1989 року, суд зазначає, що фактично у вказаний період роботи позивач навчалася у Вищому навчальному закладі. При цьому судом вже надана оцінка необхідності врахування до спеціального стажу періоду навчання позивача з 01.09.1986 року по 02.08.1989 року.
Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для подвійного зарахування періоду навчання та роботи до спеціального стажу.
Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 03.08.1989 року по 01.09.1997 року, суд зазначає, що фактично означений період роботи зараховано пенсійним органом позивачу до спеціального стажу, а отже пенсійний орган не вчиняв протиправних дій щодо незарахування даного періоду роботи до спеціального стажу позивача.
Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, пов`язаних із зарахуванням до спеціального стажу періодів роботи з 30.03.1989 року по 02.08.1989 року та з 03.08.1989 року по 01.09.1997 року.
Щодо періоду роботи позивача з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року, суд зазначає наступне.
Означений період не було зараховано пенсійним органом до спеціального стажу у зв`язку з тим, що установа, в якій працювала позивач, відсутня в переліку закладів освіти, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року.
Як встановлено судом позивач в період з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року працювала на посаді заступника директора з НВР в П`ятихатському центрі учнівської молоді, який, як вбачається з архівної довідки Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту П`ятихатської міської ради №01-33/375-23 від 23.06.2023 року, є позашкільним навчальним закладом.
В Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, наявні позашкільні навчальні заклади.
Отже суд доходить висновку, що пенсійним органом протиправно не зараховано період роботи позивача з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року до спеціального стажу.
Таким чином суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача-2 зарахувати позивачу до спеціального стажу період роботи з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року.
Щодо періодів роботи позивача з 02.04.2013 року по 17.09.2020 року та з 18.09.2020 року по 08.02.2021 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом позивач з 02.04.2013 року по 17.09.2020 року працювала на посаді методиста в Комунальній науково-методичній установі «Пятихатський методичний кабінет», а в період з 18.09.2020 року по 08.02.2021 року працювала на посаді консультанта в Комунальній установі «Центр професійного розвитку педагогічних працівників».
Як встановлено судом в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, відсутні зазначені установи та посади, на яких позивач працювала в зазначених установах.
В свою чергу посилання позивача на Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 року суд вважає безпідставним, оскільки виключно постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в свою чергу постанова Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 року не містить вказівки на застосування її положень для зарахування інших посад, аніж визначені постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року, до спеціального стажу відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином суд доходить висновку, що вимоги позивача в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо періоду роботи позивача з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом з довідки Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту П`ятихатської міської ради №240 від 30.07.2024 року, позивач в період з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року працювала у ліцеї «Тріумф» П`ятихатської міської ради на посаді вчителя української мови і літератури.
В свою чергу відповідачем-1 оскаржуваним рішенням фактично не зараховано вказаний період роботи до спеціального стажу позивача.
В свою чергу вказана посада та вказаний заклад освіти наявний в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року.
Отже суд доходить висновку, що відповідачем-1 протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року до спеціального стажу відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до спеціального стажу відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року.
Щодо врахування до спеціального стажу періоду роботи позивача з 09.02.2021 року по 15.09.2023 року, суд зазначає, що фактично вказаний період роботи позивача включений до періоду роботи, який підлягає врахування до спеціального стажу, а саме: з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року.
Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для подвійного зарахування періоду навчання та роботи до спеціального стажу.
Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, пов`язаних із зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи з 09.02.2021 року по 15.09.2023 року.
Вирішуючи питання щодо призначення позивачу пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Як встановлено судом спеціальний стаж позивача становить 32 роки 09 місяців 08 днів, з урахуванням періодів, які підлягають зарахування до спеціального стажу, а саме: період навчання з 01.09.1986 року по 02.08.1989 року та періоди роботи з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року та з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено судом позивачу виповнилось 55 років 28.06.2024 року, а позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років 05.07.2024 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином пенсія за вислугу років позивачу підлягала призначенню з 29.06.2024 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на той факт, що позивач набула беззаперечне право на призначення пенсії за вислугу років суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29.06.2024 року.
Отже вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню, є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання з 01.09.1986 року по 02.08.1989 року та періоди роботи з 09.09.1999 року по 01.04.2013 року та з 01.09.2015 року по 15.10.2023 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29.06.2024 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський