Справа № 240/16158/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/16158/24

категорія 108020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Житомирською митницею Державної митної служби України поштовим відправленням надіслані податкові повідомлення-рішення Житомирської митниці Держмитслужби від 17.07.2024 № UA9 та № UA10, за якими позивачу донараховано грошові зобов`язання на загальну суму 15501,60 грн. Позивач вважає, що акт перевірки ґрунтується на припущеннях, а форма і зміст податкового повідомлення-рішення № UA9 не відповідає вимогам пунктів 3, 4 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204. Крім того, контролюючим органом пропущено 1095-дениий строк, передбачений статтею 102 Податкового кодексу України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

У поданому до суду 19.09.2024 відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки Житомирською митницею проведено документальну невиїзну перевірку позивача щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товарів, імпортованих на митну територію України. За результатами проведення перевірки встановлено, що при митному оформленні транспортних засобів за митними деклараціями від 10.06.2019 № UA101070/2019/033671, від 20.09.2019 № UA101070/2019/054986 та від 24.09.2019 № UA101070/2019/055693 зазначено неправильні відомості щодо календарного року виготовлення транспортних засобів. Митним органом встановлено порушення вимог пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 МК України, підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 ПК У, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку на загальну суму 12918,00 грн; пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2583,60 грн. Загальна сума занижених податкових зобов`язань складає 15501,60 грн.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 26.09.2024, позивач повторив доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач 08.10.2024 подав заперечення, в якому наголосив, що строк проведення перевірки дотримано.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач у 2019 році був отримувачем товарів, імпортованих на митну територію України, за митними деклараціями (далі МД).

За МД від 10.06.2019 № UA101070/2019/033671 форми МД-2 оформлено транспортний засіб «Легковий автомобіль: марка-VW; модель - Tiguan; колір - сірий; номер кузова - НОМЕР_1 ; кількість місць-5; тип двигуна-дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна - 1968 см3; що був у користуванні; тип кузова - універсал; колісна формула - 4х; календарний рік виготовлення - 2009; модельний рік виготовлення 2009, дата першої реєстрації - 01.06.2009, країна виробництва Німеччина», митна вартість товару - 130448,88 грн.

Декларантом самостійно здійснено нарахування таких митних платежів:

- мито на транспортні засоби у розмірі 13044,89 грн;

- акцизний податок із ввезених на митну територію України транспортних засобів у розмірі 39827,23 грн;

- податок на додану вартість у розмірі 36664,20 грн.

За МД від 20.09.2019 № UA101070/2019/054986 форми МД-2 оформлено транспортний засіб «Легковий автомобіль: марка - VOLKSWAGEN; модель - PASSAT; колір - чорний; номер кузова - НОМЕР_2 ; кількість місць - 5; робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 см3; тип двигуна - дизельний; тип кузова - універсал; колісна формула - 4х2; календарний рік виготовлення - 2009; модельний рік виготовлення 2009, дата першої реєстрації - 16.01.2009, країна виробництва Німеччина» митна вартість товару - 62689,03 грн.

Декларантом самостійно здійснено нарахування таких митних платежів:

- мито на транспортні засоби у розмірі 6268,90 грн;

- акцизний податок із ввезених на митну територію України транспортних засобів у розмірі 36191,27 грн;

- податок на додану вартість у розмірі 21029,84 грн.

За МД від 24.09.2019 № UA101070/2019/055693 форми МД-2 оформлено транспортний засіб «Легковий автомобіль: марка - TOYOTA; модель - RAV4; колір - зелений; номер кузова - НОМЕР_3 ; кількість місць - 5; робочий об`єм циліндрів двигуна - 2231см3; тип двигуна - дизельний; універсал; колісна формула - 4х2; календарний рік виготовлення - 2006; модельний рік виготовлення 2006, країна виготовлення Японія», митна вартість товару - 80197,00 грн.

Декларантом самостійно здійснено нарахування таких митних платежів:

- мито на транспортні засоби у розмірі 8019,70 грн;

- акцизний податок із ввезених на митну територію України транспортних засобів у розмірі 53657,96 грн;

- податок на додану вартість у розмірі 28374,93 грн.

У період з 14.06.2024 по 14.06.2024 Житомирською митницею Держмитслужби проведена документальна невиїзна перевірка платника податків громадянина України ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товарів, імпортованих на митну територію України за митними деклараціями від 10.06.2019 № UA101070/2019/033671, від 20.09.2019 № UA101070/2019/054986 та від 24.09.2019 № UA101070/2019/055693.

За результатами перевірки складено акт від 26.06.2024 №1/24/7.19-1-19-01/, відповідно до висновків якого документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення:

- вимог пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України (далі МК України), підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку на загальну суму 12918,00 грн;

- пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2583,60 грн.

Загальна сума занижених податкових зобов`язань складає 15501,60 грн

За висновками контролюючого органу декларантом у митних деклараціях зазначено неправильні відомості щодо календарного року виготовлення транспортних засобів.

Так, за МД від 10.06.2019 № UA101070/2019/033671 в митному режимі імпорту відповідно до опису, наведеного в графі 31 МД, задекларовано легковий автомобіль: марка-VW; модель -Tiguan; колір сірий; номер кузова - НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення - 2009; модельний рік виготовлення - 2009, дата першої реєстрації - 01.06.2009. При цьому, в технічному паспорті № від 16.05.2019 на вказаний автомобіль зазначено рік виготовлення - 2008.

За МД від 20.09.2019 № UA101070/2019/054986 в митному режимі імпорту відповідно до опису, наведеного в графі 31 МД, задекларовано легковий автомобіль: марка - VW; модель - PASSAT; колір - чорний; номер кузова - НОМЕР_2 ; календарний рік виготовлення - 2009; модельний рік виготовлення - 2009, дата першої реєстрації - 16.01.2009. При цьому, в технічному паспорті № від 30.08.2019 на вказаний автомобіль зазначено рік виготовлення - 2008.

За МД від 24.09.2019 № UA101070/2019/055693 в митному режимі імпорту відповідно до опису, наведеного в графі 31 МД, задекларовано легковий автомобіль: марка - TOYOTA; модель - RAV4; колір - зелений; номер кузова - НОМЕР_3 ; календарний рік виготовлення - 2006; модельний рік виготовлення 2006, дата першої реєстрації - 06.04.2006. При цьому, в технічному паспорті № від 10.09.2019 на вказаний автомобіль зазначено рік виготовлення - 2005.

Вказані технічні паспорти самостійно подавалися декларантом при митному оформленні (графа 44, код 2800).

Листом від 27.06.2024 № 7.19-2/19-01/10/5021 позивачу для ознайомлення та підписання направлено перший та другий примірники акта від 26.06.2024 №1/24/7.19-1-19-01/ документальної невиїзної перевірки.

ОСОБА_1 не повернуто митному органу підписаний примірник акта, у зв`язку з чим Житомирською митницею складено Акт про неповернення платником податків у визначені законодавством строки примірника акта перевірки від 17.07.2024 № 1.

Житомирською митницею винесено та скеровано на адресу платника податків ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 17.07.2024 № UA9, від 17.07.2024 № UA10 форми «Р» з розрахунками.

Податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2024 № UA9 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Акцизний податок на транспортні засоби (крім мотоциклів і велосипедів)" на загальну суму 14209,81 грн, а саме: суму грошового зобов`язання за податковим та/або іншим зобов`язаннями 12918,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1291,81 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2024 № UA10 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів" на загальну суму 2841,97 грн, а саме: суму грошового зобов`язання за податковим та/або іншим зобов`язаннями 2583,60 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 258,37 грн.

Вважаючи ці податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Митного кодексу України та Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписами частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 5) відомості про товари: код товару згідно з УКТЗЕД; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; в) суми митних платежів.

Відповідно до п. 9, п. 23, п. 24 ст. 4 МК України декларація митної вартості - документ встановленої форми, що подається декларантом і містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Як визначено частинами першою-третьою статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (частина шоста статті 345 МК України).

Відповідно частин першої-п`ятої статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною першою статті 354 МК передбачено, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству (ч.1 1, 12 ст. 354 МК України).

Як передбачено пунктом 218.1 статті 218 ПК України, суми податку з товарів (продукції), які ввозяться на митну територію України, що підлягають сплаті, визначаються платниками податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку.

Положеннями статті 272 МК України, підпункту в пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та ПДВ.

Згідно із підпунктом 213.1.3 пункту 213.1 статті 213 розділу VІ "Акцизний податок" ПК України об`єктами оподаткування є операції з ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України.

Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру (пункт 1 частини першої статті 279 МК України).

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 190.1 статті 190 розділу V "Податок на додану вартість" ПК України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів.

Податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: для товару моторні транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, включаючи водія (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702090 згідно з УКТ ЗЕД) - 0,003 євро за 1 куб. см об`єму циліндрів двигуна для товару згідно з УКТ ЗЕД з робочим об`ємом циліндрів двигуна не більш як 5000 куб. см; 0,007 євро за 1 куб. см об`єму циліндрів двигуна для товару згідно з УКТ ЗЕД з робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 5000 куб. см. Ставки податку для транспортних засобів, що використовувалися понад 8 років і відповідають коду 8702 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються з коефіцієнтом 50 (підпункт 215.3.5 пункту 215.3 статті 215 ПК України).

Підпунктом 215.3.5-1 пункту 215.3-1 статті 215 ПК України встановлено, що ставка податку (Ставка) для відповідного транспортного засобу (автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД) визначається за формулою:

Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік,

де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу: з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів до 3000 куб. см. (включно) - 50,0; з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів понад 3000 куб. см. - 100,0; з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів до 3500 куб. см. (включно) - 75,0; з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів понад 3500 куб. см. - 150,0; К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. см.; К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках (пункт 216.4 статті 216 ПК України).

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України обумовлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

У розумінні підпункту 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи).

За правилами пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, підставою для висновку про заниження податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав, зокрема, щодо вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 820/305/17 та враховується судом при вирішенні цієї справи.

Аналіз наведених правових норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, а також орган доходів і зборів має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі.

За змістом наведених вище положень ПК України акцизний податок розраховується, у тому числі виходячи з року виробництва відповідного транспортного засобу. Отже, визначення рік виробництва транспортного засобу впливає на розмір акцизного податку та згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України також і на розмір ПДВ, що підлягає сплаті з товарів, ввезених на митну територію України.

Судом встановлено, що при митному оформленні транспортних засобів декларантом:

- рік виробництва легкового автомобіля Volkswagen Tiguan, номер кузова НОМЕР_1 у МД від 10.06.2019 № UA101070/2019/033671 зазначено як "2009", однак у графі «D.20. Tillverkningsеr-mеnad» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 16.05.2019 на вказаний автомобіль зазначено рік та місяць виробництва "2008-10";

- рік виробництва легкового автомобіля Volkswagen Passat, номер кузова НОМЕР_2 у МД від 20.09.2019 № UA101070/2019/054986 зазначено як "2009", однак у графі «D.20. Tillverkningsеr-mеnad» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 30.08.2019 на вказаний автомобіль зазначено рік та місяць виробництва "2008-12";

- рік виробництва легкового автомобіля Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_3 у МД від 24.09.2019 № UA101070/2019/055693 зазначено як "2006"; однак у графі «D.20. Tillverkningsеr-mеnad» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 10.09.2019 на вказаний автомобіль зазначено рік та місяць виробництва "2005-11".

Цей факт позивачем не заперечується та не спростовується.

Суд зауважує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що легкові автомобілі Volkswagen Tiguan та Volkswagen Passat вироблено у 2009 році, а легковий автомобіль Toyota RAV4 - у 2006 році.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що при здійсненні декларування товару було надано недостовірну інформацію про рік виробництва транспортних засобів, що призвело до заниження сплачених платежів та, як наслідок, до виникнення податкових зобов`язань у зв`язку з несплатою (неповною сплатою) акцизного податку та ПДВ.

Нормою п. 123.1 ст. 123 ПК України встановлено санкцію у формі штрафу за вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання у розмірі 10% суми визначеного податкового зобов`язання.

Таким чином, відповідач мав підстави для здійснення донарахувань акцизного податку, ПДВ та штрафних санкцій.

Суд відхиляє твердження позивача про невідповідність форми оскаржених податкових повідомлень-рішень вимогам закону, оскільки вони відповідають формі «Р» згідно з пунктом 2 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (додаток 3).

Посилання позивача на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі № 278/260/21 суд вважає нерелевантною до цієї справи, оскільки справа № 278/260/21 стосувалася притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та наявності умислу на вчинення такого правопорушення. При цьому, у даній справі виникнення податкових зобов`язань у зв`язку з несплатою (неповною сплатою) акцизного податку та ПДВ залежать не від умислу чи необережності, а від факту заниження відповідних платежів.

Суд також відхиляє доводи позивача, що акт перевірки ґрунтується на припущеннях, оскільки службові записки містять твердження лише про можливі порушення, виходячи з такого.

Доповідні записки управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 03.03.2021 №7.8-20-31/1170 та від 28.05.2021 № 7.8-20-31/2251, в яких йдеться про можливі порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, стали лише підставою для проведення перевірки. Інформація про можливі порушення знайшла своє підтвердження та відображення в акті перевірки, в якому з посиланням на норми Податкового та Митного кодексів встановлено заниження податкових зобов`язань.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо строків проведення документальної невиїзної перевірки, виходячи з таких міркувань.

Частиною другою статті 345 МК України передбачено, що документальні перевірки дотримання вимог законодавства країни з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 далі ПК України.

Стаття 102 ПК України визначає строки давності та їх застосування, зокрема, щодо проведення перевірок та визначення сум грошових зобов`язань платника податків. Так, згідно з абзацом першим пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податків.

18.03.2020 набрав чинності Закон України від 17.03.2020 № 533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно з абзацом 11 п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

23.05.2020 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві». Вказаним законом поняття «контролюючі органи», яке вживається в ПК України, розмежовано на податкові та митні органи, визначено повноваження та функції цих контролюючих органів і передбачено, що види документальних перевірок митних органів, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів встановлено МК України.

Відтак установлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України мораторій на проведення документальних перевірок контролюючими органами припинив своє розповсюдження на митні органи з 23.05.2020.

Крім того, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022 дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, який набрав чинності 17.03.2022, зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану (пункт 2 розділу ІІ).

Законом України від 24.03.2022 № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» (набрав чинності 05.04.2022) розділ ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України доповнено пунктом 9-12.

Приписами підпункту 1 пункту 9-12 розділу XXI МК України було передбачено, що тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (крім випадків, передбачених підпунктом 2 цього пункту) документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

Згідно з підпунктом 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно з законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.

Таким чином, з 17.03.2022 було зупинено перебіг строків, визначених ПК України, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у зв`язку з мораторієм на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи на підставі приписів підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 ПК України з 05.04.2022 до моменту поновлення повноважень митних органів на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи був зупинений відлік строку давності.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9-12 розділу XXI «Прикінцевих та перехідних положень» МК України (в редакції Закону України від 20.03.2024 № 3613-IX) повноваження митних органів на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи поновлено з 01.05.2024.

Аналіз вищенаведених приписів дозволяє дійти висновку, що у зв`язку з дією карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), а у подальшому у зв`язку з дією воєнного стану в Україні у період з 18.03.2020 по 22.05.2020 та з 17.03.2022 до 30.04.2024 відповідно перебіг строків давності, встановлених ст.102 ПК України, було зупинено.

Суд звертає увагу, що з дня подання першої митної декларації (10.06.2019) по день винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень (17.07.2024) минуло 1865 календарних днів. При цьому, в цей строк не враховується час законодавчого зупинення строків давності у період з 18.03.2020 по 22.05.2020 (66 календарних днів) та з 17.03.2022 до 30.04.2024 (776 календарних днів). Таким чином, невиїзну перевірку проведено у межах 1095-денного строку (1865 66 -776 = 1023), що свідчить про відсутність порушень у цій частині.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв у межах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, наданих сторонами пояснень та матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень Житомирської митниці Держмитслужби від 17.07.2024 № UA9 та № UA10.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Житомирської митниці Державної митної служби України (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 07 листопада 2024 р.

07.11.24