Справа № 280/2303/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/2303/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року (суддя Чернова Ж.М.) в справі №280/2303/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), про визнання протиправною бездіяльності із неврахування до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоду роботи з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 період його роботи з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу призначення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 період його роботи з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року, у зв`язку із чим перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу призначення.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає неправильним висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 24 травня 1996 року по 10 березня 2002 року на підставі уточнюючої довідки АТ «Запорізький завод феросплавів» від 30 вересня 2021 року № 243, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць у період з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року, а трудова книжка позивача не містить дані про повний робочий день та про пільговий характер роботи, тощо.

Обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Також вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже за захистом свого права позивач звернувся до суду 13 березня 2024 року, а судом зобов`язано провести перерахунок пенсії з 20 вересня 2021 року.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Заява про призначення пенсії з доданими документами розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яким прийнято рішення про призначення позивачу з 20 вересня 2021 року пенсії відповідно до ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням страхового стажу 42 роки 5 місяці 11 днів, в тому числі пільгового стажу по Списку № 1 - 15 років 1 місяць 18 днів.

На звернення позивача ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 16 січня 2024 року №0800-0209-8/4187 повідомило, що заява позивача від 30 вересня 2021 року на призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності розглядалась ГУ ПФУ в Хмельницькій області, в електронній пенсійній справі позивача відсутнє рішення про відмову в зарахуванні періоду роботи з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року до пільгового стажу по Списку № 1 згідно з довідкою від 30 вересня 2021 року № 243, наданої АТ «Запорізький завод феросплавів». В листі міститься посилання на Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, згідно із яким атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Довідкою АТ «Запорізький завод феросплавів» від 30 вересня 2021 року № 243 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджується, що атестація робочого місця позивача за Списком №1 на АТ «Запорізький завод феросплавів» за професією шихтувальник, зайнятий обслуговуванням печей з виплавки марганцевих сплавів у Цеху №1, за період роботи з 24 травня 1996 року по 10 березня 2002 року проведена згідно із наказами про атестацію робочих місць від 20 березня 1995 року №73А та від 04 січня 2001 року №2.

Врахувавши приведені обставини, а також висновки Верховного Суду, відповідно до яких якщо чергова атестація проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації, суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року мав бути зарахований до його пільгового стажу за Списком №1.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за заявою від 30 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 06 жовтня 2021 року № 86 призначено з 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію обчислено із врахуванням страхового стажу 42 роки 5 місяці 11 днів, в тому числі пільгового стажу по Списку № 1 - 15 років 1 місяць 18 днів.

На звернення позивача з питання неправильного обчислення пільгового стажу ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 16 січня 2024 року №0800-0209-8/4187 повідомило, що заява позивача від 30 вересня 2021 року на призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності розглядалась ГУ ПФУ в Хмельницькій області, в електронній пенсійній справі позивача відсутнє рішення про відмову в зарахуванні періоду роботи з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року до пільгового стажу по Списку № 1 згідно з довідкою від 30 вересня 2021 року № 243, наданої АТ «Запорізький завод феросплавів». В листі міститься посилання на Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, згідно із яким атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Довідкою АТ «Запорізький завод феросплавів» від 30 вересня 2021 року № 243 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджується, що атестація робочого місця позивача за Списком №1 на АТ «Запорізький завод феросплавів» за професією шихтувальник, зайнятий обслуговуванням печей з виплавки марганцевих сплавів у Цеху №1, за період роботи з 24 травня 1996 року по 10 березня 2002 року проведена згідно із наказами про атестацію робочих місць від 20 березня 1995 року №73А та від 04 січня 2001 року №2.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Приписами статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, (далі - Порядок №637) встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Записами у трудовій книжці позивача та інформацією, що міститься в довідці АТ «Запорізький завод феросплавів» від 30 вересня 2021 року № 243 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджується, що атестація робочого місця позивача за Списком №1 на АТ «Запорізький завод феросплавів» за професією шихтувальник, що зайнятий обслуговуванням печей з виплавки марганцевих сплавів у Цеху №1, за період роботи з 24 травня 1996 року по 10 березня 2002 року проведена згідно із наказами про атестацію робочих місць від 20 березня 1995 року №73А та від 04 січня 2001 року №2.

Не є спірним питання права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком № 1. Більш того, рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 06 жовтня 2021 року №86 призначено з 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Підставою для незарахування періоду роботи позивача з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року в АТ «Запорізький завод феросплавів» до пільгового стажу є відсутність відомостей про атестацію робочого місця.

З цього питання суд звертає увагу на таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі Порядок № 442).

Пунктом 4 Порядку № 442 встановлено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За правовою позицією, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а, будь-які причини, з яких атестація не була проведена, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та відмову заявникові в наданні пенсії. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочою місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Враховуючи приведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, суд також погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача в АТ «Запорізькій завод феросплавів» з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року.

Доводи апелянта про відсутність підстав для зарахування спірного періоду до пільгового стажу позивача через відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць у період з 20 березня 2000 року по 10 березня 2002 року, а трудова книжка позивача не містить дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи тощо, спростовані приведеними вище висновками суду.

Також суд відхиляє аргумент апелянта про те, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача (зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до пільгового стажу та перерахувати пенсію) є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до пільгового стажу позивача та перерахувати пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом вчинення дій щодо не зарахування такого періоду до пільгового стажу, які були предметом судового контролю у межах цієї справи.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з тих підстав, що за захистом свого права позивач звернувся до суду 13 березня 2024 року, а судом зобов`язано провести перерахунок пенсії з 20 вересня 2021 року, суд визнає необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За положеннями частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому випадку звернення позивача до суду обумовлено тим, що після призначення пенсії позивачем з`ясовано, що відповідачем при призначенні пенсії не зараховано до пільгового стажу спірний період.

Суд зауважує, що порушене право позивача на належний розмір пенсійних виплат має бути відновлено саме з дати призначення пенсії, оскільки з вини органу, що призначає пенсію, розмір пенсії позивача розрахований невірно через неправильне обчислення пільгового стажу.

Суд враховує приведені в апеляційній скарзі висновки Верховного Суду стосовно застосування строку звернення до суду, проте зазначає, що не зважаючи на щомісячне отримання позивачем пенсії, позивач не знав та не міг знати про незарахування спірного періоду до пільгового стажу, а про ці обставини йому стало відомо після звернення до ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримання листа від 16 січня 2024 року.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року в справі № 280/2303/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року в справі № 280/2303/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06 листопада 2024 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко