Справа № 300/3562/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/3562/24 пров. № А/857/24239/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року, головуючий суддя Кафарський В.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2024 року №2, згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкції (штрафів) в розмірі 680 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржене рішення прийнято у день складання Акту, тобто без дотримання вимог п.п. 86.7, 86.8 ст. 86 ПК України, і таке порушення є істотним, оскільки ОСОБА_1 був позбавлений можливості подати контролюючому органу свої заперечення на Акт до прийняття рішення, зокрема й про те, що ним 02.05.2022 подавалась до ГУ ДПС в Івано-Франківській області декларація про майновий стан і доходи за 2021 рік у паперовому вигляді (реєстраційний №36960), але з невідомих причин не була прийнята, а також про можливість застосування контролюючим органом п. 52-1 розділу 10 «Перехідних положень» ПК України, який стосується порушень, вчинених в період дії карантину. Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване рішення не може вважатись законним, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.04.2024 року №2.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів того, що діями контролюючого органу (винесення оскарженого податкового-повідомлення рішення в день складення акту перевірки) ОСОБА_1 фактично позбавлено можливості довести відсутність порушення правил (термінів) подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб, що справляється фізичними особами за результатами річного декларування за 2021 та 2022 роки.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України обліковується у Раді адвокатів Івано-Франківської області та відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26.10.2018 року №001399, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 26.10.2018 року №2/11, є адвокатом (здійснює діяльність у сфері права).

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України, у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II Податкового кодексу України, головним державним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб-підприємців управління оподаткування фізичних осіб Оксаною Спісак проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 щодо порушення правил (термінів) подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб, що справляється фізичними особами за результатами річного декларування за 2021 та 2022 роки, за наслідками якої складено Акт від 26.04.2024 року №8638/09-19-24-02-14/.

Вказаним актом встановлено порушення позивачем, зокрема несвоєчасне подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2021 та 2022 роки. Відповідальність за вказане правопорушення передбачено пунктом 120.1 статті 120 ПК України.

На підставі Акта перевірки від 26.04.2024 року №8638/09-19-24-02-14/ Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 26.04.2024 року №2, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 680 грн.

Вказані Акт та податкове повідомлення-рішення від 26.04.2024 року направлено позивачу листом 30.04.2024 року та згідно трекінгу відстеження поштових відправлень отримано позивачем 01.05.2024 року. До вказаного податкового повідомлення-рішення долучено також розрахунок розміру штрафних (фінансових) санкцій за результатами камеральної перевірки ОСОБА_1

Вважаючи протиправним прийняття Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області податкового повідомлення-рішення від 26.04.2024 року №2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, позивач звернувся 07.05.2024 року до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення норм податкового законодавства, зокрема пунктів 86.7 і 86.8 статті 86 ПК України, відповідачем позбавлено ОСОБА_1 права на подання заперечень на акт перевірки, додаткових документів і пояснень, що, в свою чергу, прямо передбачено пунктом 86.7 статті 86 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Одним із прав платника податків відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, є право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, передбачено пунктом 86.7 статті 86 ПК України. Нормами цього пункту встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Підпунктами 86.7.1 - 86.7.3 пункту 86.7 ст. 86 ПК України встановлено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Інформація (повідомлення) про розгляд контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, матеріалів перевірки в режимі відеоконференції надсилається платнику податків в електронному вигляді в електронний кабінет.

Платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

При цьому, підпунктом 86.7.5 пункту 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Як слідує з матеріалів справи, камеральна перевірка позивача проведена 26.04.2024 року, за наслідками якої складено Акт перевірки від 26.04.2024 року №8638/09-19-24-02-14/ та в якому зафіксовано порушення, зокрема, несвоєчасне подання ОСОБА_1 податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб за 2021 та 2022 роки.

В цей же день 26.04.2024 року на підставі Акта №8638/09-19-24-02-14/, заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення №2 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 680 грн.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем в порушення вимог пункту 86.7 статті 86 ПК України, не вжито належних заходів, спрямованих на надання можливостей надати заперечення на Акт перевірки.

Отже приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення, податковим органом порушено право позивача щодо надання заперечень до Акта перевірки, що свідчить про протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2024 року у справі №520/10852/18 у подібних правовідносинах.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що оскаржене податкове повідомлення рішення є протиправними, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі №300/3562/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич