Справа № 214/7048/24
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7048/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 20.08.2024 з позовом до ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП та просить суд та просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 2593105 від 12.07.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 1222 КУпАП, посилаючись на відсутність порушень ним вимог КУпАП. В обґрунтування вимог зазначено, що 12 липня 2024 року о 20-48 годині інспектором 3 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Яценко-Аввакумовим Г.В. винесено оскаржувану постанову, з якою він не згоден, оскільки в матеріалах справи відсутнє схематичне зображення дорожньої обстановки, при складанні постанови працівником поліції не було встановлено, що на зазначеній ділянці дороги в напрямку руху автомобіля відсутні будь-які дорожні знаки, не було вказано наявність дорожньої розмітки, ділянка дороги, на якій рухався позивач, є вигином і він, керуючи автомобілем, не змінював напрямку руху автомобіля, а отже не зобов`язаний був відповідно до п. 9.2 б) включати світлові покажчики поворотів при проїзді даного вигину. Незрозумілим є накладення стягнення на ОСОБА_1 ураховуючи, що останній нібито скоїв два правопорушення, при цьому був визнаний винуватим у вчиненні одного правопорушення без посилання на ст. 36 КУпАП. Тому враховуючи недоведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися.

Представник позивача адвокат Шульга Д.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, звернувши увагу в поданій заяві на відсутність в оскаржуваній постанові чіткого визначення пункту ПДР, порушення якого призвело до адміністративного правопорушення, застосувавши презумпцію невинуватості до позивача, відповідно до якої всі сумніви у винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її корить.

Представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції звернувся до суду із відзивом на позов, в обґрунтування якого зазначено, що під час патрулювання 12.07.2024 о 20-12 годині за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Софіївка, вул. Каштанова, буд. 51 інспектором ОСОБА_2 був помічений транспортний засіб ВАЗ 2101 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, а також перед перестроюванням та поворотом. Даними діями позивач порушив вимоги п. 9.2а та9.2б ПДР. Позивач ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом без відповідних документів, права йому було роз`яснено, клопотань та пояснень від нього не надходило, що підтверджується наданим відеозаписом. З відео файлу чітко вбачається, що позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, а також перед перестроюванням та поворотом. Тому вважає, що постанову винесено правомірно з наявністю доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та просить відмовити у задоволенні вимог.

Аналогічні доводи викладені в письмових поясненнях представника третьої особи Департаменту патрульної поліції.

Ураховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи у письмовому провадженні на підставі наявних доказів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 12 липня 2024 року інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Яценко-Аввакумовим Г.В. було винесено постанову серії ЕНА № 2593105 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 8 копія постанови).

Згідно тексту вказаної постанови, 12 липня 2024 року о 20-12 годині водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху перед початком руху, а також порушив п.п. 9.2б, 2.1а ПДР України. Зафіксовано на відео службового реєстратора бкт475058, 475113, чим порушив п. 9.2а ПДР порушення попереджувальних сигналів перед початком і зупинкою, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно пункту 2.1а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 9.2 ПДР встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність відповідно до частини другої статті 122 КУпАП, є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме згідно обставин правопорушення, викладених інспектором в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 9.2б, оскільки не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху.

Відповідачем надано до суду відеозапис зі службового відеореєстратора, відповідно до якого чітко вбачається рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та його зупинка на узбіччі дороги, де ним не було включено світловий покажчик відповідного напрямку перед зупинкою.

Однак в тексті постанови інспектором чітко зазначено про порушення позивачем п. 9.2 б ПДР та не подання ним сигналу світовим покажчиком повороту перед початком руху,який відсутній на відеозаписі, чітко вбачається лише факт зупинки транспортного засобу позивача.

При цьому посилання в подальшому в тексті постанови інспектора одночасно й на пункт 9.2а, при описі вчинення правопорушення ОСОБА_1 саме вимог п. 9.2б, суд розцінює на користь позивача, оскільки в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

За таких обставин суд приходить до висновку про порушення відповідачем вимог КУпАП, недоведення правомірності винесеної ним постанови, та наявність підстав для задоволення вимог.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи положення вищезазначеної норми, а також те, що судові витрати здійснені позивачем у розмірі 605,60 грн. документально підтверджені, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо присудження з суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат.

Крім того, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвокат (частини 1,2 статті 134 КАС України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У якості доказів щодо понесених судових витрат позивачем надано договір про надання правничої допомоги з додатком, копію ордеру, та копію квитанції про сплату за надання правничої допомоги на суму 5 000,00 грн.

Представником відповідача надано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу оскільки позивачем не доведено обґрунтованість розміру: сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи, наданий адвокатом обсяг послуг не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Ураховуючи викладене, предмет позову, складність справи та відсутність розрахунку часу та послуг адвоката, суд вважає необхідним вказані вимоги задовольнити частково, стягнувши на користь позивача витрати, понесені на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись статями 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2593105 від 12 липня 2024 року винесену інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Яценко-Аввакумовим Г.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду, з дня складення повного тексту рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пл.. Троїцька (Червона), 2А,

Відповідач Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2024 року.

Суддя А.В. Ткаченко