Справа № 300/6538/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" листопада 2024 р. справа № 300/6538/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Боднарчук А.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою суду від 02.09.2024 дану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу для усунення вказаних недоліків десятиденний строк з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: зазначення позовних вимог щодо предмета спору (про визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності) (а.с.66, 67).
На виконання ухвали суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк шляхом зазначення позовних вимог щодо предмета спору про визнання протиправною бездіяльності, а саме про:
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до трудового стажу періодів роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців та періоди роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ та проведення з 21.11.2022 перерахунку пенсії;
зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців;
зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ;
зобов`язання відповідача провести з 21.11.2022 перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням стажу роботи з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи в указаний період у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців, та з урахуванням стажу роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ (а.с.69-71).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.72, 73).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до трудового стажу періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, та протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ.
Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 19.09.2024. Відповідно до відзиву відповідач заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, що відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, визначений чинним законодавством.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 03.09.2015 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Адвокат Боднарчук А.М. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з адвокатським запитом № 01/06 від 03.06.2024, в якому просив:
зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 01.01.1991, у півторакратному розмірі у ПАТ "Укрнафта" в районі Крайньої Півночі чи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні з розрахунку один рік як один рік і шість місяців відповідно до довідки № 10-1274 від 14.08.2015, виданої ПАТ "Укрнафта", та провести перерахунок пенсії;
зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи з 16.06.2005 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 30.04.2007, 01.05.2007 по 17.04.2008, 24.06.2008 по 21.05.2009, 25.09.2009 по 29.03.2010, 30.03.2010 по 09.01.2011, 10.01.2011 по 16.10.2011, 17.01.2012 по 20.12.2018, 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020, згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.06.2005 та провести перерахунок пенсії (а.с.17).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 (надалі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до статті 11 Закону № 1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.
Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно частини 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
13 березня 1992 Україна стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі № 555/2250/16-а та від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017).

Згідно із статтею 2 Федерального Закону РФ №173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в РФ", який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду РФ, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території РФ особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду РФ.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством РФ (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Згідно із частиною другою статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі РФ від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

Отже, відповідно до законодавства РФ має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством РФ. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території РФ, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ за цей період.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує вищенаведені висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 360/4129/20.

Однак, представник позивача не підтвердив страховий стаж за спірні періоди з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку, не надав докази сплати страхових внесків.

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до трудового стажу періодів роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до трудового стажу періодів роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців, суд зазначає наступне.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судових рішень закріплений і в статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі № 300/3376/23, яке набрало законної сили, встановлено, що 21.11.2022 позивач звертався до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з заявою про здійснення перерахунку страхового стажу з розрахунку один рік роботи за півтори роки стажу у період роботи в районах Крайньої Півночі, а також врахування стажу роботи в період роботи з 17.01.2012 по 28.09.2020.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви, ГУ ПФУ в Івано-Франківській листом від 09.12.2022 за № 4813-4552/К-02/8-0900/22 позивачу роз`яснено, що пільгове обчислення стажу відповідно до зазначених указів поширювалося тільки на працівників, які уклали письмові строкові договори про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. Це підтверджено і прийнятим 26.07.2006 Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким також передбачено, що пільгове обчислення стажу цій категорії осіб проводиться на підставі трудової книжки або довідки, де зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до них, а також право на користування пільгами, передбаченими зазначеним вище Указом. Оскільки, в матеріалах пенсійної справи відсутні будь які з перелічених документів, що підтверджують користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами, то підстав для обчислення стажу за вказані періоди в півторакратному розмірі немає.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу, що дає право на призначення та обрахунок пенсії за віком, періоди роботи в районах Крайньої Півночі та районах прирівняних до них протиправними, позивач звернувся в суд за захистом свого права у справі № 300/3376/23. Просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування позивачу до трудового і страхового стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 16.07.1979 по 11.05.1981, 03.08.1983 по 31.08.1985, 01.09.1985 по 05.05.1994, 08.06.1994 по 16.11.1994, 16.06.2005 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 30.04.2007, 01.05.2007р. по 17.04.2008, 24.06.2008 по 21.05.2009, 25.09.2009 по 29.03.2010, 30.03.2010 по 09.01.2011, 10.01.2011 по 16.10.2011, 17.01.2012 по 20.12.2018, 18.07.2019 по 27.12.2019, 06.02.2020 по 28.09.2020 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до трудового і страхового стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 16.07.1979 по 11.05.1981, 03.08.1983 по 31.08.1985, 01.09.1985 по 05.05.1994, 08.06.1994 по 16.11.1994, 16.06.2005 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 30.04.2007, 01.05.2007р. по 17.04.2008, 24.06.2008 по 21.05.2009, 25.09.2009 по 29.03.2010, 30.03.2010 по 09.01.2011, 10.01.2011 по 16.10.2011, 17.01.2012 по 20.12.2018, 18.07.2019 по 27.12.2019, 06.02.2020 по 28.09.2020 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців.

Вищевказаним рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі № 300/3376/23, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову, надано правову оцінку щодо незарахування позивачу до трудового стажу спірних періодів роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців.

Жодних інших обставин чи доказів, яким не надавалося правової оцінки в рішенні суду від 24.11.2023 у справі № 300/3376/23, що набрало законної сили, щодо вказаного спірного періоду представником позивача не вказано.

Враховуючи вищенаведене, оскільки жодних інших обставин чи доказів, яким не надавалося правової оцінки в рішенні суду від 24.11.2023 у справі № 300/3376/23, що набрало законної сили, представником позивача не наведено, то є безпідставними позовні вимоги в цій справі № 300/6538/24 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до трудового стажу періодів роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу періоди роботи в районі Крайньої Півночі з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 на пільгових умовах, як один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців.

З огляду на вищенаведене, відсутні підстави для зобов`язання відповідача провести з 21.11.2022 перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням стажу роботи з 16.07.1979 по 11.05.1981, з 03.08.1983 по 31.08.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1990 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, як один рік роботи в указаний період у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців, та з урахуванням стажу роботи з 17.01.2012 по 20.12.2018, з 18.07.2019 по 27.12.2019, з 06.02.2020 по 28.09.2020 на території РФ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.