Справа № 380/10837/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 рокусправа № 380/10837/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 19, м. Київ, 04053; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.01.2024 №56, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_2 , відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи на підприємстві: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсімбуд» з 03.11.2008 по 10.09.2012;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, призначити пенсію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 13 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З підставами відмови у призначенні пенсії позивач не згодна та вважає, що має достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Ухвалою судді від 14.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив.

Відзив обґрунтований тим, що відповідно до поданих документів загальний страховий стаж позивачки для визначення права на пенсію становить 27 років 09 місяців 22 дні, при необхідному 31 рік. Вік позивачки на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком - 60 років 04 дні. За поданими документами до страхового стажу не зараховано період безробіття з 04.08.2000 по 29.07.2001, згідно трудової книжки, оскільки дата припинення (29.07.2001) допомоги по безробіттю календарно не відповідає даті наказу (14.09.2001) про припинення допомоги по безробіттю. Період роботи позивачки з 03.11.1998 (наказ від 03.11.1998) по 10.09.2012 (наказ від 10.09.2012) в ТОВ «Укрсімбуд» зараховано з 03.11.2008 по 31.12.2008; період з 01.01.2009 по 10.09.2012 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відзиву на позовну заяву не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , 12.01.1964 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

16.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованого в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961, з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій, що передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Заяву від 16.01.2024, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №56 від 18.01.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Відповідно до згаданого вище рішення, вік заявниці 60 років 4 дні, страховий стаж становить 27 років 09 місяців 22 днів, при необхідному 31 рік. При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано період безробіття з 04.08.2000 по 29.07.2001, згідно трудової книжки, оскільки дата припинення (29.07.2001) допомоги по безробіттю календарно не відповідає даті наказу (14.09.2001) про припинення допомоги по безробіттю.

Крім того, згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком стажу, судом встановлено, що відповідачем 1 також не зараховано до страхового стажу позивача період її роботи з 01.01.2009 по 10.09.2012 в ТОВ «Укрсімбуд», згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 14.08.1982. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 пояснив, що такий період не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування.

Позивач, не погодившись з відмовою в призначенні пенсії за віком, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до положень частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 31 року з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Судом було встановлено, що позивач, досягнувши віку 60 років, 16.01.2024 звернулася до Пенсійного органу зі заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №56 від 18.01.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому, незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду безробіття з 04.08.2000 по 29.07.2001 не є спірним в даній справі.

Позивач звертає увагу, що до загального стажу не зараховано період роботи в ТОВ «Укрсімбуд» з 03.11.2008 по 10.09.2012.

Відповідач стверджує, що період роботи позивача з 03.11.1998 (наказ від 03.11.1998) по 10.09.2012 (наказ від 10.09.2012) в ТОВ «Укрсімбуд» зараховано з 03.11.2008 по 31.12.2008; період з 01.01.2009 по 10.09.2012 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 14.08.1982 ОСОБА_1 :

- 03.11.2008 прийнята на посаду менеджера з дослідження ринку збуту та виявлення суспільної думки в ТОВ «Укрсімбуд».

- 10.09.2012 звільнена з займаної посади за власним бажанням.

Як слідує з відзиву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, період роботи позивачки з 03.11.1998 (наказ від 03.11.1998) по 10.09.2012 (наказ від 10.09.2012) в ТОВ «Укрсімбуд» зараховано з 03.11.2008 по 31.12.2008; період з 01.01.2009 по 10.09.2012 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування. Наведене також підтверджується розрахунком стажу, наданим відповідачем 1.

Суд зазначає, що в межах спірного періоду у трудовій книжці позивачки кожна дата містить посилання на відповідний наказ, також міститься відмітка про посаду та підпис відповідальної особи, яка заповнювала трудову книжку, печатка підприємства, де працювала позивач.

Таким чином, трудова книжка позивачки містить усі необхідні записи про стаж її роботи з 01.01.2009 по 10.09.2012, записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, та жодних зауважень щодо записів в трудовій книжці відповідач не висловив.

Стосовно не зарахування відповідачем до страхового стажу роботи позивачки спірного періоду через відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІVстраховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Водночас, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування позивачу періоду її роботи у ТОВ «Укрсімбуд» через несплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За умови підтвердження пільгового стажу, як громадянин України, позивач наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 справа №423/757/17, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач 1 діяв протиправно, не врахувавши до страхового стажу позивача періоду її роботи з 01.01.2009 по 10.09.2012 у ТОВ «Укрсімбуд», тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини справи, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Так, ОСОБА_1 , 12.01.1964 є громадянкою України, та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії від 16.01.2024, досягла 60-ти річного віку.

Зарахований відповідачем 1 страховий стаж позивачки становить 27 років 09 місяців 22 дні, страховий стаж ОСОБА_1 з 01.01.2009 по 10.09.2012, який підлягає зарахуванню на підставі даного судового рішення становить 3 роки 8 місяців 10 днів, що в сукупності становить більше 31 року, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Таким чином, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 16.01.2024, у позивача був достатній вік та страховий стаж.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.01.2024 №56 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 13.01.2024 ОСОБА_1 пенсію відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року, зарахувавши при цьому до її загального страхового стажу період роботи з 01.01.2009 по 10.09.2012 у ТОВ «Укрсімбуд».

При цьому, щодо періоду робити позивачки з 03.11.2008 по 31.12.2008, то такий вже зарахований відповідачем 1 до її страхового стажу згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком стажу, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд також дійшов висновку, що зобов`язати призначити позивачу пенсію потрібно саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як територіальний орган ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.01.2024 №56 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) призначити з 13.01.2024 ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, зарахувавши при цьому до її загального страхового стажу період роботи з 01.01.2009 по 10.09.2012 у ТОВ «Укрсімбуд».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна