Справа № 160/7915/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/7915/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарантюк А.Р.

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №3 у м. Дніпрі на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року (суддя Ткаченко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу № 3 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 20.03.2024р. про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним і скасування рішення від 20.03.2024р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправною та скасувати постанову від 20.03.2024р. серія ПН МДН № 006069 Відділу № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 20.03.2024р. № 015241 Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідальність за яке передбачена за ч. 3 ст. 203 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу № 3 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ - 37806243) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 не була здана до навчального закладу після закінчення навчання позивачем, а після прибуття на територію України 18.10.2022 позивач з заявою про продовження терміну перебування на території України та документування посвідкою на тимчасове проживання на підставі укладеного шлюбу з громадянкою України до міграційної служби не звертався.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Узбекистану та має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту позивача та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.№6-7).

21.11.2018 позивач отримав посвідку на тимчасове проживання зі строком до 01.09.2022р. (а.с.№8).

05.01.2023 ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , шлюб зареєстрований Соборним відділом ДРАЦС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 11 від 05.01.2023р. (а.с.№9).

Постановою від 20.03.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1, 3 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.(а.с.№10).

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та ОБГ, а саме : проживання на території України за недійсними документами, так як посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 визнана недійсною, у зв`язку із закінченням навчання. Позивач не виїхав за межі України у строки визначені законодавством, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 постанови КМУ № 322.

Рішенням № 015241 від 20.03.2024 встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушив законодавство про правовий статус іноземців та ОБГ, а саме: проживав на території України за недійсними документами, так як посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 визнана недійсною, у зв`язку з закінченням навчання та не виїхав за межі України у строки визначені законодавством, чим порушим вимоги ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 постанови КМУ № 322 (а.с.№11-12). Вирішено примусово повернути до країни походження або до третьої країни громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 18.04.2024р.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП, а тому й відсутній склад адміністративного правопорушення, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачало закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки на момент закінчення строку дії посвідки позивача на тимчасове проживання на території України (01.09.2022р.) були зупинені строки надання адміністративних послуг (поновлені лише з 25.08.2023р.) та позивач не мав змогу з об`єктивних причин вчинити дії щодо обміну посвідки.

За висновками суду першої інстанції, правомірність перебування позивача, який є громадянином Узбекистану, на території України та продовження строку дії його посвідки на тимчасове проживання на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування, прямо передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 № 1202.

Станом на дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності (20.03.2024) воєнний стан в Україні не припинений та не скасований, а тому, строк дії його посвідки на тимчасове проживання на території України є продовженим та позивач на законних підставах перебуває на території України.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Суд першої інстанції вірно врахував положення Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 № 1202 за яким посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24 лютого 2022 р., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування;

Таким чином, посвідка позивача №800024521 терміном дії до 01.09.2022 підтверджує законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування для позивача.

Відповідачем не було надано доказів, що посвідка № НОМЕР_1 терміном дії до 01.09.2022 скасована відповідно до п. 7-1 постанови КМУ №322 від 25.04.2018 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання». Матеріали справи не містять доказів внесення до бази даних Реєстру інформацію про визнання недійсною, вилучення та знищення посвідки.

Вказане виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП.

Оскільки суд першої інстанції встановив, що посвідка № НОМЕР_1 терміном дії до 01.09.2022 є дійсною, то вірними є висновки суду першої інстанції про скасування рішення від 20.03.2024 № 015241 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 продовжено на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування в силу положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 № 1202.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №3 у м. Дніпрі залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу № 3 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 20.03.2024р. про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним і скасування рішення від 20.03.2024р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш