Справа № 440/4187/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/4187/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати противоправними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії з 01 січня 2024р. гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) призначеної за віком та виплатити заборгованість, що виникла з 01 січня 2024р.

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 12.12.2016р., фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, як пенсіонер за віком, посвідчення № НОМЕР_2 , та має статус внутрішньо переміщеної особи після фактичного прибуття з м. Краснодон. ГУ ПФУ в Полтавській області виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено з 01 січня 2024 року, підставою таких дій стала інформації, яка значиться в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб про втрату дії довідки ОСОБА_1 . Позивач зазначив, що припиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідачами порушено право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії слід розглядати як таке, що не ґрунтується на Законі.

Ухвалою суду від 12.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/4187/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.04.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.08.2014, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Має статус внутрішньо переміщеної особи. Виплата пенсії здійснюється по спрощеному порядку за матеріалами електронної пенсійної справи. В зв`язку з чим немає можливості надати копії документів, на підставі яких була призначена пенсія. Виплата пенсії ОСОБА_1 припинена з 01.01.2024 відповідно до обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб, згідно з якою сформовані протоколи опрацьованих особових рахунків, по яких припинено виплату. Відповідно до даних ЄІБВПО, довідка заявника про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є не діючою.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 12.12.2016р., фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, як пенсіонер за віком, посвідчення № НОМЕР_2 , та має статус внутрішньо переміщеної особи після фактичного прибуття з м. Краснодон.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.03.2024 № 1600-0217-8/23621 на запит адвоката повідомлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та є внутрішньо переміщеною особою. Виплату пенсії призупинено з 01.01.2024 відповідно до обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб з зазначенням, що довідка ОСОБА_1 не діюча. Питання скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це до бази даних відноситься до компетенції органів соціального захисту населення. Обов`язковою умовою для відновлення пенсії є перебування на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо призупинення виплати пенсії з 01 січня 2024р. гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з положеннями частини 1 якої виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, як підкреслив Верховний Суд у постанові від 12.02.2019 у справі № 243/5451/17, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

З аналізу положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Таким чином не поновлюючи позивачу пенсію за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право останнього на її отримання. При цьому, як свідчать матеріали справи, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для відмови у такому поновленні виплати пенсії.

Оскільки позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав для цього в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то в даному випадку має місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічну позицію щодо застосування вказаних правових норм Верховний Суд неодноразово висловлював, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі №235/4162/17, від 20.03.2018 у справі №234/2389/17, від 12.02.2019 у справі №243/5451/17.

Крім того, у своєму рішенні від 06.02.2019 у справі № 243/5902/17 Верховний Суд зазначив, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

На підтвердження припинення дії довідки внутрішньо переміщеної особи відповідач посилається на інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Водночас відповідачем не надано вказаних доказів до суду.

Разом з тим, суд зазначає, що право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Враховуючи недоведення відповідачем існування обставин, які б могли свідчити про існування підстав, за яких відповідач припинив виплату пенсії позивачу, суд дійшов висновку про протиправність припинення виплати відповідачем пенсії позивачу.

Положеннями статті 78 КАС України на відповідача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Оскільки під час розгляду справи відповідачем не доведено наявності підстав для припинення виплати позивачу пенсії з 01.01.2024, припинення виплат здійснено відповідачем не у встановлений законом спосіб, вимоги позивача про визнання противоправними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії з 01 січня 2024р. гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та зобов`язання відповідача відновити виплату пенсії гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) призначеної за віком та виплатити заборгованість, що виникла з 01 січня 2024р, слід задовольнити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У цій справі, заявлені позивачем позовні вимоги, про обґрунтованість яких суд дійшов висновку під час її розгляду, носять зобов`язальний характер та не стосуються стягнення з відповідача конкретної суми пенсійних виплат, а відтак, з огляду на приписи статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про допущення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 241-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 13967927), третя особа: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради (, 36014, Полтавська область, м. Полтава, вул. Тролейбусна, буд. 13) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 , призначеної за віком та виплатити заборгованість, що виникла з 01 січня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова