Справа № 953/7886/24
Суддя: Дяченко О. М.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/7886/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Дяченка О.М.,
при секретарі Гавриленко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Київського районного суду м. Харкова за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: комунальне підприємство «Сучасне місто» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2831913 від 14.08.2024, -
Короткий зміст заявлених вимог:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №2831913 від 14.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позивач зазначає, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Ольховського В.В. серія ЕНА №2831913 від 14.08.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за ч. 2 ст. 140 КУпАП за те, що нібито 14.08.2024 близько 16:33 поблизу будинку №140 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові позивач допустила функціонування тимчасової споруди для проведення господарської діяльності МАФ без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України, чим порушила вимоги ст. 52-3 закону України «Про дорожній рух», п. 25-2, п. 26 Єдиних правил ремонту утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони (постанова КМУ №198 від 30.03.1994), п. 32.1 а правил дорожнього руху України (постанова КМУ №1306 від 10.10.2001). Вважає, що дії інспектора Ольховського В.В. є протиправними, а постанова серія ЕНА №2831913 від 14.08.2024 є незаконною, безпідставною, яка винесена з грубим порушенням Конституції України та законів України та підлягає скасуванню.
Позивач в обґрунтування позову посилається на:
1)положення ч. 2 ст. 140 КУпАП не передбачає об`єктивної сторони правопорушення у виді розміщення тимчасової споруди без відповідного погодження з органами Національної поліції України, а відтак розміщення тимчасової споруди без відповідного погодження із органами Національної поліції України не утворює склад адміністративного правопорушення;
2) абз. 5 ч. 1 ст. 52-3 закону України «Про дорожній рух» відносить до повноважень відповідача погодження виключно проектів будівництва, реконструкції та ремонту споруд, а розміщення та обслуговування тимчасових споруд «МАФів» не передбачає проектування будівництва, реконструкції та ремонту таких споруд;
3) межа відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць доріг є чітко визначеною відповідними документами та її визначення потребує спеціальних знань у відповідній галузі;
4) на території міста Харкова діє тимчасове положення «Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова» затвердженого рішенням Харківської Міської Ради Харківської області від 21.06.2017 №688/17, яке є спеціальними нормами, які встановлюють порядок та правила розміщення тимчасових споруд на території міста Харкова. Вказане положення прийнято із урахуванням особливості напрямку розвитку міста та відповідно до висновків Верховного суду України не суперечить Національним нормативно-правовим актам.
Аргументи відповідача.
Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань видає відповідно до закону дозволи на рух окремих категорій транспортних засобів; у випадках, визначених законом, видає та погоджує дозвільні документи у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР).
В пункті 1.5 ПДР зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Пунктом 1.6 ПДР передбачено, що використовувати дороги не за їх призначенням дозволяється з урахуванням вимог статей 36-38 Закону України «Про автомобільні дороги».
В пункті 1.9 ПДР зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 32.1. «а» ПДР з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах організацій. адміністративних приміщень підприємств, установ та
Згідно з пунктом 1 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (далі Єдині правила № 198), дія цих правил поширюються на автомобільні дороги загального користування, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів, залізничні переїзди (далі дорожні об`єкти), у межах смуги їх відведення та «червоних ліній» відповідно і с обов`язковими для власників дорожніх об`єктів, органів, що здійснюють управління ними, та їх користувачів, а також для підприємств та організацій, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів.
Частина 2 ст. 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу, здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, що тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів господарської діяльності у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, 14.08.2024 приблизно о 16 год. 33 хв. неподалік будинку АДРЕСА_1 працівниками патрульної поліції було виявлено громадянку, яка допустила функціонування тимчасової споруди для проведення господарської діяльності/МАФ (малої архітектурної форми) без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України, що є порушенням вимог статті 523 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 25-2 та 26 Єдиних правил № 198, пункту 32.1.а ПДР та об`єктивно вказувало на ознаки вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 140 КУпАП.
Аргументи третьої особи.
Пояснення третьої особи КП «Сучасне місто» є аналогічними за змістом позовної заяви ОСОБА_1 .
Процесуальні дії у справі
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2024 справу передано для розгляду судді О.М. Дяченку.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху.
03.09.2024, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
10.09.2024 відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 44-53).
10.09.2024 третя особа - КП «Сучасне місто» подала до суду пояснення та просила суд задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕНА №2831913 від 14.08.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, з мотивів, які вказав позивач у позовній заяві(а.с. 54-90).
26.09.2024 Відповідач подав до суду пояснення по справі, відповідно до яких просили у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі (а.с. 103-118).
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сагайдак Е.С. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, та просив його задовольнити, також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Представник відповідача Пилипенко О.С. у судовому засідання позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову з мотивів зазначених у поясненнях по цій справі.
Представник третьої особи КП «Сучасне місто» Грєнков І.В. у судовому засідання просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.08.2024 інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Ольховським В.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серія ЕНА №2831913 відносно позивача.
Як зазначено у оскаржуваній постанові 14.08.2024 близько 16:33 поблизу будинку АДРЕСА_1 позивач допустила функціонування тимчасової споруди для проведення господарської діяльності МАФ без погодження з відповідним підрозділом Національної поліції України, чим порушила вимоги ст. 52-3 закону України «Про дорожній рух», п. 25-2, п. 26 Єдиних правил ремонту утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони (постанова КМУ №198 від 30.03.1994), п. 32.1 а правил дорожнього руху України (постанова КМУ №1306 від 10.10.2001). Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Відповідно ч.3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно ч.1,2ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 32.1 Правил дорожнього руху з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів; з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.
Згідно із пунктом 6 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі Правила №198), будівництво споруд, прокладення інженерних комунікацій та виконання інших робіт у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг здійснюється в порядку, що визначають відповідно Укравтодор, Держбуд і Держжитлокомунгосп за погодженням з Національною поліцією.
Відповідно до п.25-2 та 26 Правил №198 тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності на автомобільних дорогах розміщуються відповідно до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а у разі їх розміщення у межах смуги відведення автомобільних доріг або "червоних ліній" міських вулиць і доріг - за погодженням з відповідним підрозділом Національної поліції відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 52-3 Закону України "Про дорожній рух"; розміщення малих архітектурних форм на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів здійснюється відповідно до частини другої статті 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та містобудівної документації з урахуванням вимог абзацу четвертого частини першої статті 523 Закону України "Про дорожній рух"; малі архітектурні форми та тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності розміщуються із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктах. Автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Згідно ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.10. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який затверджений наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, підставою для розміщення тимчасових споруд є паспорт прив`язки ТС, який оформлюється органом з питань містобудування та архітектури.
Порядок розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова визначено у Положенні про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова, яке затверджене рішенням Харківської Міської Ради Харківської області від 21.06.2017 № 688/17 (далі -Положення №688/17).
У Положення №688/17 визначено, що КП «Сучасне місто» є комунальне підприємство, яке надає право тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності міста Харкова, що знаходяться на його балансі, для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності (п.1.5.)
«Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244.
Порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та не забороняє органам місцевого самоврядування регулювати розміщення тимчасових споруд з урахуванням особливостей відповідних населених пунктів.
Як вбачається з Положення, затвердженого рішенням Харківської міської ради, яке є предметом оскарження, останнє розроблено з метою регулювання правовідносин, пов`язаних із виникненням та реалізацією права тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення відкритих літніх майданчиків, елементів вуличної торгівлі, малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення для провадження підприємницької діяльності на території міста Харкова (далі - тимчасові об`єкти підприємницької та іншої діяльності).
Положення встановлює правовий механізм та підстави надання в тимчасове користування окремих елементів благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності на території міста Харкова, визначає організаційно-правові відносини, пов`язані з оформленням договорів на право розміщення таких об`єктів.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Харківська міська рада наділена повноваженнями приймати рішення, якими регулюється правовідносини, пов`язані із виникненням та реалізацією права тимчасового користування окремими елементами благоустрою з метою визначення процедури та уповноваженого (робочого) органу, що є доцільним та не суперечить Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».
25.04.2023 між ФОП ОСОБА_3 та КП «Сучасне місто» укладено договір № 1350/К4/23 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької діяльності та іншої діяльності (а.с. 67-72). Пунтом 1.1. цього договору передбачено: «За цим Договором Виконавець надає Замовнику право тимчасової експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою комунальної власності містах Харкова з метою задоволення соціально-економічних потреб шляхом розміщення тимчасового об`єкта підприємницької або іншої діяльності»; пунктом 2.2.: «Місцезнаходження елемента: поблизу будинку АДРЕСА_1 ».
В судовому засіданні було досліджено відеозапис з бодікамери 475878 з якого вбачається, що інспектор поліції складає протокол на позивача, тобто на особу, яка здійснює торгівлю, проте працівники поліції в телефонному режимі з`ясували хто «керує торгівлею» та розмістив тимчасову споруду торговельного призначення за адресою: вул. Академіка Павлова, 140, м. Харків.
Крім цього, в судовому засіданні було з`ясовано, що нормативно-правовий акт, який регламентує порядок погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення не прийнято.
Інших належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.
Відповідачем, всупереч ст. 77 КАС України не доведено, із зазначенням конкретних доказів, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.
Отже, з огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відповідачем не подано, в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2831913 від 14.08.2024 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 та 7 ст. 134 КАС України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ч. 7 ст. 139 КАС України встановлено, що 7. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача є адвокат Сагайдак Е.С. на підставі договору про надання правової допомоги № 798 від 26.08.2024 (а.с. 12-16). Сума договору складає 10 000,00 грн.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України.
Враховуючи вищенаведене, виходячи із складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю з урахуванням принципу розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення стягнення витрат на правничу допомогу частково в розмірі 2 000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, з огляду на те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, то з відповідача Департаменту патрульної поліціїза рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 7, 140, 245, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: комунальне підприємство «Сучасне місто» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2831913 від 14.08.2024 задовольнити частково.
Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Ольховського Віталія Васильовича серія ЕНА №2831913 від 14.08.2024, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Стягнути з Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 605,60 (шістсот п`ять, 00) грн. судового збору.
Стягнути з Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі, 00) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, .

Третя особа: комунальне підприємство «Сучасне місто», , місцезнаходження: м. Харків, Павлівський Майдан, 4

Повне судове рішення складене та підписано 14.11.2024.

Суддя О. М. Дяченко