Справа № 320/508/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/508/23 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ :

Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт» (далі - Підприємство, позивач у справі) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №555/Ж10/31-00-07-03-02-20 від 20 вересня 2022 року Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в частині застосування пені у сумі 9 506 055,13 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, задоволено клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №320/508/23. Позовну заяву позивача залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного суду України від 07 вересня 2023 року ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2023 скасовано, справу №320/508/23 направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що норми Закону №2473-VIII носять імперативний характер і визначена ними відповідальність настає незалежно від причин, з яких сталося порушення. Апелянт зазначив, що на пеню, нараховану відповідно до Закону №2473, не поширюється положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу Перехідних положень ПК України. Висновки Акту перевірки про порушення позивачем вимог валютного законодавства є обґрунтованими, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято у межах повноважень і у спосіб, передбачений діючим законодавством України, а висновки Київського окружного адміністративного суду є помилковими та не обґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» є державним підприємством, заснованим на державній власності на підставі спільного наказу Міністерства України у справах науки і технологій та Державної компанії «Укрспсцекспорт» від 25.06.1996 p. № 40, основним видом діяльності якої є експортно-імпортні відносини на світовому ринку озброєнь.

Після введення на території України правового режиму воєнного стану, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2022 року №237, ДГЗП «Спецтехноекспорт» було виключено із складу Державного концерну «Укроборонпром» та передано до сфери управління Міноборони.

Постановою КМУ від 12 серпня 2022 року №892 ДГЗП «Спецтехноекспорт» передано із сфери управління Міністерства оборони до сфери управління Головного управління розвідки Міністерства оборони України.

Центральним МУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», за результатами якої встановлено порушення Підприємством частини 2, 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», пп.4 п.9 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, а саме:

- частина валютної виручки в розмірі 32970,00 дол. США за експортований товар згідно митної декларації №UA125110/2018/465177 від 14.11.2018 на загальну суму 150000,00 дол. США (граничний термін надходження валютної виручки/повернення суми 13.11.2019) не надійшла на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» (Висновок Мінекономіки (Наказ № 188 від 06.02.2020) було продовжено граничні строки розрахунку за контрактом № STE-2-174-K/KE-17 від 10.10.2017 починаючи з 24.01.2020), що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 71 день (14.11.2019-23.01.2020);

- валютна виручка в розмірі 240 100,00 дол. США за експортований товар згідно митної декларації №UA125110/2018/465805 на загальну суму 240100,00 дол. США (граничний термін надходження валютної виручки/повернення суми 26.12.2019) не надійшла на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» (Висновок Мінекономіки (Наказ № 188 від 06.02.2020) було продовжено граничні строки розрахунку за контрактом № STE-2-174-K/KE-17 від 10.10.2017 починаючи з 24.01.2020), що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 28 днів (27.12.2019-23.01.2020);

- валютна виручка в розмірі 273 070,00 дол. США за експортований товар згідно митної декларації №UA125110/2018/465177 від 14.11.2018 в частині 32970 дол. США та митної декларації № UA 125110/2018/465805 від 27.12.2018 на загальну суму 240 100,00 дол. США строк розрахунків га який продовжено до 01.07.2020 (Висновок Мінекономіки (Наказ № 188 від 06.02.2020), не надійшла на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» (Висновок Мінекономіки (Наказ № 1588 від 18.08.2020) було продовжено граничні строки розрахунку за контрактом № STE-2-174-K/KE-17 від 10.10.2017 починаючи з 03.08.2020), що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 33 дні (01.07.2020-02.08.2020);

- валютна виручка в розмірі 273 070,00 дол. США за експортований товар згідно митної декларації №UA125110/2018/465177 від 14.11.2018 в частині 32970 дол. США та митної декларації № UA 125110/2018/465805 від 27.12.2018 на загальну суму 240 100,00 дол. США строк розрахунків на який продовжено до 01.12.2020 (Наказ № 1588 від 18.08.2020), не надійшла на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» (Висновок Мінекономіки (Наказ № 499 від 20.08.2021) було продовжено граничні строки розрахунку за контрактом № STE-2-174-K/KE-17 від 10.10.2017 починаючи з 04.08.2021), що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 246 дні (01.12.2020-03.08.2021);

- валютна виручка в розмірі 273 070,00 дол. США за експортований товар згідно митної декларації №UA125110/2018/465177 від 14.11.2018 в частині 32 970 дол. США та митної декларації № UA 125110/2018/465805 від 27.12.2018 на загальну суму 240 100,00 дол. США строк розрахунків га який продовжено до 30.01.2021 (Наказ № 449 від 20.08.2021), не надійшла на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» в законодавчо встановлені терміни (Висновок Мінекономіки (Наказ № 499 від 20.08.2021) було продовжено граничні строки розрахунку за контрактом № STE-2-174-K/KE-17 від 10.10.2017 починаючи з 04.08.2021 по 30.10.2021), що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 304 дні (30.10.2021 29.08.2022);

- послуги за зроблену попередню оплату в розмірі 31465, 17 Євро (граничний термін отримання послуг/повернення коштів 20.10.2021 року), не були надані на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 313 днів (21.10.2021 29.08.2022);

- послуги за зроблену попередню оплату в розмірі 31019, 22 Євро (граничний термін отримання послуг/повернення коштів 30.11.2021), не були надані на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 272 дні (01.12.2021 29.08.2022);

- кошти в розмірі 845 100, 00 дол. США (граничний термін отримання послуг/повернення коштів 03.07.2018 року, висновок Мінекономіки було продовжено граничний термін з 13.01.2022 року по 01.12.2018 та Висновком від 12.12.2018 року № 833 було продовжено граничний термін починаючи з 05.12.2018), що вказує на порушення законодавчо встановлених строків розрахунків на 4 дні (01.12.2018 04.12.2018);

- частина валютної виручки в розмірі 100000 дол. США за експортований товар згідно митної декларації №UA100300/2020/462509 від 26.06.2020 року на суму 215500,00 дол. США (граничний термін отримання послуг/повернення коштів 25.06.2021, висновок Мінекономіки було продовжено граничний термін з 30.07.2021 до 28.02.2022), надійшла згідно банківський виписок від 23.05.2022 року на загальну суму 50 000, 00 дол. США та від 03.06.2022 року на загальну суму 50 000 дол. США з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 96 днів (28.02.2022 03.06.2022);

- кошти в розмірі 36 858,51 Євро (граничний термін отримання послуг/повернення коштів 12.01.2022 року, висновок Мінекономіки було продовжено граничний термін з 13.01.2022 року до 01.04.2022 року) не були повернуті Компанією WB ELECTRONICS та надходження товару від Компанії WB ELECTRONICS не здійснювалось, що є порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 151 день (01.04.2022 29.08.2022 року);

- частина валютної виручки в розмірі 472 500,01 дол. США за експортований товар згідно митної декларації № UA125100/2019/372793 від 22.11.2019 року на суму 5500000,00 дол. США (граничний термін отримання послуг/повернення коштів 20.11.2020) надійшла згідно банківської виписки від 25.11.2020 на загальну суму 1005000,01 дол. США з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 5 днів (21.11.2020 25.11.2020).

На підставі висновків Акта перевірки та відповіді на заперечення, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.09.2022 №555/Ж10/31-00-07-03-02-20 про застосування пені у сумі 9 994 245,84 грн.

Розрахунок пені за періодами (т.1 а.с. 19-20):

за контрактом №1-ЕК № STE-2-174-K/KE-17 від 10.10.2017 сума пені становить 6 488741,56 грн.;

за контрактом №1-ІМ № STE-29-95-К-20 від 12.10.2020 сума пені складає 1 683 352,60 грн.

за контрактом №1-ІМ № STE-4-172-К/К1-17 від 22.11.2017 сума пені складає 287 917,80 грн.

за контрактом №1-ЕК № STE-3-91-К/КЕ-19 від 22.10.2019 сума пені складає 789 882,30 грн.

за контрактом №1-ІМ № STE-27-113-К/КІ-20 від 15.12.2020 сума пені складає 544 078,67 грн.

за контрактом 1-ЕК № STE-2-180-К/КЕ-18 від 12.12.2018 сума пені складає 200272,91 грн.

За результатами адміністративного оскарження ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» податкового повідомлення-рішення, Державна податкова служба України винесла рішення від 12.12.2022 №16531/6/99-00-06-01-02-06 в якому зазначила, що доводи скаржника не знайшли підтвердження.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позов, зокрема з тих підстав, що пеня, нарахована за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті, з 01.01.2021 (дата набрання чинності Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-IX) є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162. пункту 14.1. статті 14 ПК України, та, відповідно, на неї розповсюджується дія положень абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, який передбачає, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З преамбули Закону України «Про валюту і валютні операції» вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Так частиною 1 статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма статті 13 Закону №2473-VIII).

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

Відповідно до ч.1-3 статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.

Однак до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

У постанові від 23 липня 2024 року (справа №240/25642/22) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформував висновок про те, що пеня, яка передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який передбачає, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України 3 метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, оскільки дана норма застосовується до податків, зборів та пені що нараховується згідно норм податкового кодексу.

Відповідно суд першої інстанції помилився, роблячи висновок про те, що у контролюючого органу не було правових підстав для нарахування позивачу у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

А тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні з урахуванням викладених вище мотивів.

Щодо суті встановлених контролюючим органом порушень колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачу донараховано пеню у сумі 6 488 741, 56 грн. за зовнішньоекономічною угодою від 10.10.2017 року № STE -2-174- K/KE-17 з Компанією «ASELSAN Elektronik Sanayi ve Ticaret A.S.» за період з 13.11.2019 по 23.01.2020, з 30.06.2020 по 02.08.2020, з 30.11.2020 по 03.08.2021, з 29.10.2021 по 29.08.2022.

Так у Акті перевірки перевіряючи зазначили, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 10.10.2017 № STE-2-174- K/KE-17 ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» на адресу нерезидента поставлено товар, зокрема:

-у сумі 150 000,00 доларів США (МД від 14.11.2018 № UA125110/2018/465177, граничний термін зарахування грошових коштів - 13.11.2019);

- у сумі 240 100,00 доларів США (МД від 27.12.2018 № UA125110/2018/465805, граничний термін зарахування грошових коштів - 26.12.2019).

У свою чергу нерезидент 17.04.2018 здійснив часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 117 030,00 доларів США.

Під час здійснення документальної перевірки позивачем надано висновки Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Мінекономрозвитку) про продовження строку розрахунків, встановлених НБУ, за зазначеними операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 10.10.2017 № STE-2-174-K/KE-17 у період: з 24.01.2020 до 01.07.2020 (наказ Мінекономрозвитку від 06.02.2020 № 188); з 03.08.2020 до 01.12.2020 (наказ Мінекономрозвитку від 18.08.2020 № 1588); з 04.08.2021 до 30.10.2021 (наказ Мінекономрозвитку від 20.08.2021 № 449).

Проте станом на 29.08.2022 нерезидент не здійснив оплату за частину поставленого товару на загальну суму 273 070,00 доларів США, у т. ч.:

-у сумі 32 970,00 доларів США (МД №UA 125110/2018/465177 від 14.11.2018, частково сплачено 117 030,00 доларів США);

-у сумі 240 100,00 доларів США (МД № UA 125110/2018/465805 від 27.12.2018).

Апелянт зазначив, що позивачем не надано відповідних документів, які зупиняють строк розрахунків, встановлені НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 10.10.2017 № STE-2-174-K/KE-17 або строк нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків по зазначеному контракту, а саме:

-довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору (контракту), які підтверджують виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин);

-документів щодо прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості.

У зв`язку з наведеним Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП встановлено порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 10.10.2017 № STE-2-174-K/KE-17, у т. ч.:

-71 день (у період з 14.11.2019 до 23.01.2020) у сумі 32 970,00 доларів США;

-28 днів (у період з 27.12.2019 до 23.01.2020) у сумі 240 100,00 доларів США;

-33 дні (у період з 01.07.2020 до 02.08.2020) у сумі 273 070,00 доларів США;

-246 днів (у період з 01.12.2020 до 03.08.2021) у сумі 273 070,00 доларів США;

-304 дні (у період з 30.10.2021 до 29.08.2022) у сумі 273 070,00 доларів США.

За порушення граничних строків розрахунків встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 22.11.2017 № STE-4-172-K/KІ-17 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП нараховано пеню у розмірі 6 488 741,56 гривні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази колегія суддів встановила наступне.

Згідно умов контракту № STE-2/17-4-K/KE-17 від 10.10.2017 продавець забезпечує поставку Виробів в умовах DAT, Анкара, Туреччина відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року» (п. 3.1 Контракту).

Датою поставки вважається успішна поставка виробів покупцю в Анкару, Туреччина» (п. 3.4 Контракту).

Жодна з двох сторін учасників даного контракту не несе відповідальності за повне чи часткове невиконання своїх зобов`язань яке стало внаслідок таких (форс-мажорних обставин, як повінь, пожежа, землетрус, війна)» (п. 11.2 Контракту).

Як пояснив позивач, під час виконання приймально-здавальних випробувань були виявлені несправності у роботі двох модулів, у зв`язку з чим покупець відмовився від прийняття виробів та вимагав усунення недоліків. За умовами контракту, остаточний розрахунок здійснюється після прийняття виробів (п.5.1.2 Контракту).

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2019 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області Тарасенка Б.О. про арешт майна у кримінальному провадженні № 10000161, серед якого вказані складові виробів, поставлених до м. Анкари, Турецька Республіка, в межах виконання Контракту, але неприйнятих продавцем у зв`язку з виявленими недоліками.

Ухвалою слідчого судді Печорського районного суду м. Києва від 18.02.2020 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області Тарасенка Б.О. про надання дозволу на проведення обшуку в межах кримінального провадження № 10000161 у зв`язку з виявленням у терміналі О аеропорту «Бориспіль» складових виробів, поставлених до м. Анкари, Турецька Республіка, в межах виконання контракту.

Позивач зазначив, що порушення строків усунення виявлених недоліків у виробах, поставлених у межах контракту, і, як наслідок, неотримання повного розрахунку від іноземного партнера мало місце з незалежних від дій ДП «Спецтехноекспорт» причин та які знаходились поза контролем підприємства.

Судом встановлено, що вироби для усунення рекламацій були повернуті на територію України, а спільна з представниками замовника інспекція якості виробів після усунення недоліків була запланована на 15.04.2022 на території України, проте в зв`язку з військовою агресією проти України, проведено її не було.

Вирішуючи питання щодо того, які саме обставини слід розглядати як форс-мажорні (обставини непереборної сили), а також щодо документів та доказів, які підтверджують їх настання та припинення, та органу, уповноваженого на таке засвідчення, колегія суддів враховує наступне правове регулювання та судову практику.

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У постанові від 21 липня 2021 року (справа №912/3323/20) Верховний Суд зазначив, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

В частині 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати» зазначено, що до форс-мажорних обставин серед іншого відноситься: загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває і досі.

Отже, враховуючи визначення, наведене у частині 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», колегія суддів погоджується із доводом позивача, що введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі №917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Аналогічні за змістом висновки висловлювались Верховним Судом і в постановах від 21 вересня 2022 року у справі №911/589/21, від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

Враховуючи наведені вище обставини у сукупності, а саме: відмова покупця від прийняття виробів; арешт майна (складових виробів, поставлених до м. Анкари, Турецька Республіка, в межах виконання Контракту); відсутність можливості провести спільну з представниками замовника інспекцію якості виробів у зв`язку з введення воєнного стану в Україні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що затримка розрахунків відбулася за незалежних від позивача обставин, а отже відсутня вина підприємства щодо порушення граничного терміну надходження валютної виручки.

Апелянтом у апеляційній скарзі процитовано висновки Акту перевірки та не спростовано встановлені вище судом обставини.

Щодо нарахованої позивачу пені у сумі 900 662,19 грн. та 782 690, 41 грн. за зовнішньоекономічною угодою від 12.10.2020 № STE-29-95-K-20 з ТОВ «Міжнародні маркетингові та виставкові послуги» (SARL «International Marketing and Exhibition Services»), колегія суддів зазначає наступне.

В Акті перевірки перевіряючими зазначено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 12.10.2020 № STE-29-95-K_20 ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» на користь нерезидента здійснило попередню оплату за надання послуг, зокрема: 21.10.2020 у сумі 31 465,17 євро (граничний термін надання послуг - 20.10.2021); 01.12.2020 у сумі 31 019,22 євро (граничний термін надання послуг - 30.11.2021).

Станом на 29.08.2022 нерезидент не здійснив надання послуг та повернення грошових коштів у сумі 62 484,39 євро (31 465,17 + 31 019,22).

Позивачем не надано відповідних документів, які продовжують (зупиняють) строки розрахунків, встановлені НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 12.10.2020 № STE-29-95-K-20 або зупиняють строк нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків по зазначеному контракту, а саме:

-висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією;

-довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору (контракту), які підтверджують виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин);

-документів щодо прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості.

У зв`язку з наведеним Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП встановлено порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 12.10.2020 № STE-29-95-K-20 на 585 днів, у т. ч.:

313 дні (у період з 21.10.2021 до 29.08.2022) у сумі 31 465,17 євро;

272 дні (у період з 01.12.2021 до 29.08.2022) у сумі 31 019,22 євро.

За порушення граничних строків розрахунків встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 12.10.2020 № STE-29-95-K-20 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП нараховано пеню у розмірі 1 683 352,60 гривні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази колегія суддів встановила, що позивач здійснив передплату за надання послуг ТОВ «Міжнародні маркетингові та виставкові послуги» (SARL «International Marketing and Exhibition Services») під час виставки «SAUDI INTERNATIONAL AIRSHOW 2021 контракт № STE-29-95-K-20 від 12.10.2020.

До матеріалів справи долучено Акті приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено, що дані послуги були надані та прийняті 06.10.2021. Постачальник послуг зареєстрував Замовника для участі у виставці. Постачальник послуг оплатив з коштів Замовника вартість послуг у розмірі 62 484, 39 євро, що є еквівалентом 74 324, 25 дол. США компанії-організатору виставки 4М Еvents FX-LLC (Об`єднанні арабські Емірати) з метою оренди виставкової площі (143 кв.м.) для Замовника на виставці, що проходитиме в місті Ер-Ріяд, королівство Саудівська Аравія у строки, що будуть додаткового визначені організатором виставки) тобто до закінчення граничних термін отримання послуг 20.10.2021.

Позивач пояснив, що вказаний Акт приймання-передачі наданих послуг від 06.10.2021 було отримано ним після проведення перевірки з обставин, що не залежать від волі позивача. Вказані документи помилково не були направлені контрагентом на адресу Підприємства вчасно.

Вказані доводи позивача підтверджуються наявною копією повідомлення міжнародної пошти DHL про відправку листа директором ТОВ «Міжнародні маркетингові та виставкові послуги» на адресу ДГЗП «Спецтехноекспорт» 01.12.2022.

Щодо наявності/відсутності підстав для прийняття до уваги судом Акту приймання-передачі наданих послуг, який не був поданий позивачем під час перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачає пункт 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

У постанові від 4 липня 2024 року у справі № 380/8597/23 Верховний Суд указав, що у зазначених положеннях закону мова йде саме про документи, які підтверджують показники податкової звітності, а не всі документи.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не є обмеженими поданням виключно тих доказів, які надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 20.11.2018 у справі № 806/434/16, від 15.06.2022 у справі № 420/2808/20, від 19.10.2022 у справі № 160/8762/21, від 05.04.2023 у справі № 460/3026/20.

Враховуючи наведені обставини, а саме підтвердження наданих контрагентом послуг, відсутність у апеляційній скарзі жодних доводів та заперечень з приводу встановлених вище судом обставини, колегія суддів вважає, що висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем граничних строків розрахунків встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 12.10.2020 № STE-29-95-K-20 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної адміністративної справи.

Отже наявні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Щодо нарахування пені у сумі 737 223,48 грн. та 56 658, 82 грн. за зовнішньоекономічною угодою від 22.10.2019 № STE-3-91-K/KE-19 з Компанією «Max Merlin s.r.o.» за період з 25.06.2021 по 22.05.2022 та з 23.05.2022 по 03.06.2022 року.

В Акті перевірки перевіряючими зазначено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 22.10.2019 № STE-3-91-К/ КЕ-19 ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» на адресу нерезидента поставлено товар, зокрема у сумі 215 500,00 доларів США (МД від 26.06.2020 № UА100300/2020/462509, граничний термін зарахування грошових коштів - 25.06.2021).

У свою чергу нерезидент здійснив оплату за поставлений товар у повному обсязі:

- 16.02.2022 у сумі 115 500,00 доларів США (платіжне доручення на загальну суму 150 000,00 доларів США);

- 23.05.2022 у сумі 50 000,00 доларів США;

- 03.06.2022 у сумі 50 000,00 доларів США.

Під час здійснення документальної перевірки позивачем надано сертифікат Економічної палати Чеської Республіки від 13.05.2022 № 67С/5000/2022 про форс-мажорні обставини у період з січня по жовтень 2021 року та висновки Мінекономрозвитку про продовження строку розрахунків, встановлених НБУ, за зазначеними операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 22.10.2019 № STE-3-91-К/КЕ-19 у період: з 30.07.2021 до 31.08.2021 (наказ Мінекономрозвитку від 10.08.2021 № 395); з 31.08.2021 до 31.12.2021 (наказ Мінекономрозвитку від 20.08.2021 № 455); з 31.12.2021 до 28.02.2022 (наказ Мінекономрозвитку від 30.11.2021 № 979).

Проте на переконання перевіряючи позивачем не надано відповідних документів, які зупиняють строк розрахунків, встановлені НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 22.10.2019 № STE-3-91-К/КЕ-19 або строк нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків по зазначеному контракту, а саме:

-довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору (контракту), які підтверджують виникнення та закінчення дії форсмажорних обставин);

-документів щодо прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості.

У зв`язку з наведеним Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП встановлено порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 22.10.2019 № STE-3-91-К/КЕ-19 на 96 днів, у т. ч.:

-84 дні (у період з 28.02.2022 до 22.05.2022) у сумі 100 000,00 доларів США;

-12 днів (у період з 23.05.2022 до 03.06.2022) у сумі 50 000,00 доларів США.

За порушення граничних строків розрахунків встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 22.10.2019 № STE-3-91-К/КЕ-19 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП нараховано пеню у розмірі 789 882,30 гривень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази колегія суддів встановила, що відповідно до п.1.1 Контракту №STE-3-91-K/KE-19 від 22.10.2019 продавець - ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» зобов`язується передати у власність покупця - компанії «Мах Merlin s.r.o.», а покупець прийняти і оплатити Вироби, кількість ціна та номенклатура яких наведені в Додатку №1 до цього Контракту.

Умовами п. 6.6 та п.6.7 вказаного Контракту передбачено відрядження фахівців Продавця до країни Кінцевого споживача (Монголії) для введення виробів в експлуатацію.

Проте позивачем було отримано лист від MAX MERLIN spol. s.r.o, в якому було повідомлено, що уряд Монголії, у зв`язку зі Пандемією COVID -19, з початку січня 2020 року обмежив в`їзд в країну іноземним громадянам з метою нерозповсюдження вірусу (т. 1 арк 107).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що вказані обставини повністю відповідають характеру «форс-мажор», як зазначено в статті №11 Договору, укладеного між суб`єктами. Фактично фахівці постачальника виконали обумовлене лише на початку листопада 2021 року.

Отже, порушення строків розрахунків з 25.06.2021 по листопад 2021 року відбулося за незалежних від позивача обставин.

Разом з тим слід зазначити, що вказаний період не був спірним та контролюючим органом не було нараховано пеню за вказаний період.

В обгрунтування порушення граничних строків розрахунків за періоди з 28.02.2022 до 22.05.2022 та з 23.05.2022 до 03.06.2022, позивач послався на широкомасштабне вторгнення 24.02.2022 року (форс мажор, лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1) та ускладнення проведення розрахунків у валюті через політику банків-посередників МАХ MERLIN spol. s.r.o, та уряду Монголії. Зазначив, що сторона Контракту не мала змоги здійснити вчасно оплату в повному обсязі.

Як зазначено вище колегією суддів, введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності. Разом з тим у разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Щодо прийнятності листа ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 як доказу настання форс-мажорних обставин суд Верховний Суд у постанові від 16.09.2024 у справі №520/6236/23 навів наступний висновок: «ТПП України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану і це є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Цей лист адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є ні сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", ні документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини, а також не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Підстави вважати на підставі вказаного листа, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів, відсутні, тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин».

Колегія суддів у цій справі погоджується із таким висновком і не вбачає підстав для відступу від нього.

Таким чином, лист ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є у розумінні чинного законодавства сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), на що правильно вказав суд першої інстанції.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання позивача, що «ускладненням проведення розрахунків у валюті через політику банків-посередників МАХ MERLIN spol. s.r.o, та уряду Монголії, сторона Контракту не мала змогли здійснити вчасно оплату в повному обсязі», оскільки дане твердження не має жодного відношення до визначення форс-мажорних обставин, які передбачені Контрактом, а також ускладнення проведення розрахунків банком не є обставиною непереборної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем також не обґрунтовано причин відсутності розрахунків за зовнішньоекономічною угодою від 22.10.2019 № STE-3-91-K/KE-19 з Компанією «Max Merlin s.r.o.» з 28.02.2022 по 03.06.2022.

Отже контролюючий орган правомірно нарахував позивачу пеню у розмірі 789 882,30 гривень, а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині відсутні.

Щодо нарахування пені у сумі 544 078, 67 грн за зовнішньоекономічною угодою від 15.12.2020 №STE-27-113-K/KI-20 з Компанією «WB ELECTRONICS» за період з 12.01.2022 по 29.08.2022.

В Акті перевірки перевіряючими зазначено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 15.12.2020 № STE-27-113-К/ КІ-20 ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» на користь нерезидента здійснило попередню оплату за поставку товару, зокрема 13.01.2021 у сумі 36 858,51 євро (граничний термін отримання товару - 12.01.2022).

Під час здійснення документальної перевірки позивачем надано висновок Мінекономрозвитку про продовження строку розрахунків, встановлених НБУ, за операцією ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 15.12.2020 № STE-27-113-К/КІ-20 у період з 13.01.2022 до 01.04.2022 (наказ Мінекономрозвитку від 28.01.2022 № 201).

Станом на 29.08.2022 нерезидент не здійснив поставку товару та повернення грошових коштів у сумі 36 858,51 євро.

Позивачем не надано відповідних документів, які зупиняють строк розрахунків, встановлені НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 15.12.2020 № STE-27-113-К/КІ-20 або строк нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків по зазначеному контракту

У зв`язку з наведеним Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП встановлено порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 15.12.2020 № STE-27-113-К/КІ-20 на 151 день (у період з 01.04.2022 до 29.08.2022) у сумі 36 858,51 євро.

За порушення граничних строків розрахунків встановлених НБУ, за операціями ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 15.12.2020 № STE-27-113-К/КІ-20 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП нараховано пеню у розмірі 544 078,67 гривень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази колегія суддів встановила, що за умовами контракту від 15.12.2020 №STE-27-113-K/KI-20 з Компанією «WB ELECTRONICS», Підприємством було здійснено 13.01.2021 попередню оплату у сумі 36 858,51 евро за постачання виробів до м. Чернігів, Україна в строк до 12.01.2022, проте станом на 29.08.2022 Вироби не поставлені.

В обгрунтування порушення граничних строків розрахунків позивач послався на широкомасштабне вторгнення 24.02.2022 року (форс мажор, лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1).

Суд першої інстанції врахував, що згідно з зовнішньоекономічною угодою від 15.12.2020 №STE-27-113-K/KI-20 з Компанією «WB ELECTRONICS» доставка товару мала здійснитися до м. Чернігів. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією до територій активного ведення бойових дій віднесено всю територію Чернігівської області з 24.02.2022 по 03.04.2022 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем підтверджено наявність форс-мажорних обставин з 24.02.2022 року за умовами контракту від 15.12.2020 №STE-27-113-K/KI-20 з Компанією «WB ELECTRONICS».

Разом з тим слід зазначити, що період з 24.02.2022 по 01.04.2022 не був спірним та контролюючим органом не було нараховано пеню за вказаний період, оскільки у розпорядженні контролюючого органу був наявний висновок Мінекономрозвитку про продовження строку розрахунків, встановлених НБУ, за операцією ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 15.12.2020 № STE-27-113-К/КІ-20 у період з 13.01.2022 до 01.04.2022 (наказ Мінекономрозвитку від 28.01.2022 № 201).

Спірним періодом є період з 01.04.2022 до 29.08.2022.

Позивачем, окрім посилання на широкомасштабне вторгнення 24.02.2022 року (форс мажор, лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1), не зазначено інших доводів в обґрунтування поважності порушення граничних строків розрахунків за вказаним контрактом.

Як неодноразово зазначалось колегією суддів введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності. Разом з тим у разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Позивачем не доведено належними доказами наявність форс-мажорних обставин у період з 01.04.2022 до 29.08.2022, а отже контролюючий орган правомірно нарахував позивачу пеню у розмірі 544 078,67 гривень, а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню, а саме в частині скасування податкового повідомлення-рішення №555/Ж10/31-00-07-03-02-20 від 20 вересня 2022 року Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на суму пені у розмірі 1 333 960,97 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року скасувати в частині задоволених позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №555/Ж10/31-00-07-03-02-20 від 20 вересня 2022 року Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на суму пені у розмірі 1 333 960, 97 грн. та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2024.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю.Коротких