Справа № 580/7170/24
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7170/24 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Коротких А. Ю., Грибан І. О., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Монтрансавто" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Монтрансавто" до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтрансавто» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області та Державної податкової служби України, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України стосовно неприйняття податкових накладних, надісланих ТОВ «Монтрансавто» для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у березні 2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати датою фактичного подання позивачем на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні ТОВ «Монтрансавто» №34 від 16.02.2023, №36 від 17.02.2023, №40 від 18.02.2023, №44 від 20.02.2023, №45 від 20.02.2023, №48 від 21.02.2023, №50 від 21.02.2023, №51 від 21.02.2023, №57 від 22.02.2023, №58 від 22.02.2023, №60 від 23.02.2023, №61 від 23.02.2023, №62 від 23.02.2023, №64 від 24.02.2023, №65 від 24.02.2023, №66 від 24.02.2023, №69 від 27.02.2023, №71 від 27.02.2023, №72 від 27.02.2023, №73 від 28.02.2023, №74 від 28.02.2023, №75 від 28.02.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Черкаській області щодо неналежного розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Монтрансавто» від 30.05.2024 №34 про вирішення питання про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- стягнути з відповідачів правничу допомогу адвоката в сумі 14000,00 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху тривалістю на десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме:

-позивач повинен надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши підстави поважності пропуску строку та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду, виходячи правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 26 листопада 2020 року в справі №500/2486/19 та враховуючи що лист Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.06.2024 №13724/6/23-00-18-08 щодо можливості реєстрації податкових накладних не впливає на визначений строк, оскільки не є скаргою згідно приписів ПК України (відсутність рішення);

-необхідність сплатити судовий збір у розмірі 66616 грн., за 23 вимог немайнового характеру (22 вимоги щодо податкових накладних та 1 вимога скарга) необхідно сплатити судовий збір у розмірі 69644 грн., з урахуванням 3028грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду про залишення позову без руху. Зокрема, судовий збір сплачено не у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції зроблено безпідставні висновки щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, оскільки судом не надано належної оцінки доводам позивача у клопотанні про зменшення розміру судового збору.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Монтрансавто» судом першої інстанції встановлено, що позивачем заявлено 23 вимоги немайнового характеру, а відтак, судовий збір за розгляд справи підлягає сплаті у розмірі 66 616,00 грн.

Позивач, як у заяві про усунення недоліків так і у апеляційній скарзі зазначає, що сума доплати судового збору у розмірі перевищує сукупну вартість ціни позову, а тому необхідно зменшити розмір судового збору на підставі ч. 1 ст. 133 КАС України.

Вирішуючи даний спір колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

За правилами статті 132 КАС України судовий збір належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, які несуть сторони в судах усіх рівнів.

При цьому процесуальна норма частини 2 статті 132 КАС України є бланкетною та в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до Закону України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України "Про судовий збір" (стаття 2 цього Закону).

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Також положеннями частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити розмір судових витрат стосовно сплати судового збору, якого зазнає сторона. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

У цій справі суд першої інстанції скористався своїм повноваженням на вирішення питання звільняти або не звільняти заявника апеляційної скарги від сплати судового збору і дійшов висновку, що немає підстав для звільнення від сплати судового або зменшення розміру такого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд який розв`язує питання про відкриття провадження (взяття до розгляду заяви, скарги), встановивши за результатами розгляду відповідного клопотання наявність установленої законом підстави для зменшення розміру судових витрат, якого зазнає сторона, та дійшовши висновку про потребу реалізації такого свого повноваження, самостійно, зважаючи на наявні обставини, визначає спосіб зменшення цього розміру. Визначення способу зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є прерогативою відповідного суду.

Норми частини 1 та 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (пункт 59) вказав: «Суд ще раз нагадує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Таким чином, вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції».

Зважаючи на те, що звільнення, зменшення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем жодних документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції щодо невиконання позивачем встановлених судом недоліків позовної заяви останнім не виконано, що надало можливість суду першої інстанції обґрунтовано повернути позов.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, з огляду на приписи наведених норм права та не виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що позовна заява має бути повернута позивачеві.

Всі інші доводи, які наводяться скаржником в апеляційній скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанцій норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з достатнім обґрунтуванням нормами процесуального права необхідності зупинення провадження у справі, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 236, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Монтрансавто" на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Монтрансавто" до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя І. О. Грибан

Суддя А. Ю. Коротких

(Повний текст постанови складено 04.11.2024)