Справа № 160/23417/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
27.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо не розгляду заяв громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 24.05.2024, 27.06.2024 та 09.08.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) розглянути заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 24.05.2024, 27.06.2024 та 09.08.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560;
Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 02.09.2024 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- звернення позивача від 24.05.2024,27.06.2024,09.08.2024 року про відстрочку позивача від призову на військову службу;
- рішення/листи/відмови, тощо на звернення позивача від 24.05.2024,27.06.2024,09.08.2024 року про відстрочку позивача від призову на військову службу;
- всі наявні докази щодо суті спору.
09.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надали відзив на позовну заяву позивача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 31.10.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач є військовозобов`язаним в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом про зарахування № 670ка від 14.09.2022 року, позивача зараховано в аспірантуру Університету митної справи та фінансів третій (освітньо-науковий) рівень вищої освіти за денною формою навчання за спеціальністю: «281 - Публічне управління та адміністрування» з терміном навчання з 15.09.2022 до 14.09.2026 p.p., що підтверджується довідкою Університету митної справи та фінансів МОН України № 17-32/325 від 30.04.2024 року.
На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «про освіту».
Вказує, що 18 травня 2024 року ОСОБА_1 оновив данні через застосунок Резерві+.
27 травня 2024р. ОСОБА_1 направив рекомендованим листом до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву від 24.05.2024 року про надання відстрочки від призову на підставі навчання в аспірантурі в Університеті Митної Справи та Фінансів з відповідними додатками документів, а саме: копію паспорту, довідку МОНУ Університету Митної Справи, тимчасове посвідчення замість військового квитка, квитанцію про оплату навчання, договір про надання платної освітньої послуги між ОСОБА_1 та Університетом Митної Справи та Фінансів, договір про навчання в Університеті Митної Справи та Фінансів, довідка про навчання на денній формі, Витяг з наказу про зарахування до аспірантури.
Однак, вказує, що будь-якої відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_5 надано не було.
04.06.2024р. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 рекомендованим листом було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про розгляд заяви ОСОБА_1 за фактом надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Вказує, що також відповіді на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_6 надано не було.
17.06.2024р. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 рекомендованим листом повторно було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про розгляд заяви ОСОБА_1 за фактом надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповіді на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_6 надано не було.
Вказує, що 28 червня 2024р. особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 та на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560, повторно подав заяву від 27.06.2024р. про надання відстрочки згідно додатку до Порядку 4, підкріпивши до неї довідку про здобуття освіти за даними ЄДЕБО з відміткою про не порушення 10-ї статті Закону України про Освіту.
18.07.2024р. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 рекомендованим листом втретє було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про розгляд заяви ОСОБА_1 за фактом надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповіді на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_6 надано не було.
09.08.2024р. втретє на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 рекомендованим листом на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України '"Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560, подано заяву про надання відстрочки згідно Додатку до Порядку 4, підкріпивши до неї довідку про здобуття освіти за даними ЄДЕБО з відміткою про не порушення 10-ї статті Закону України про Освіту. Вказана заява отримана - 10.08.2024 року посадовою особою відповідача.
Також 09.08.2024 року та 12.08.2024 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 від імені ОСОБА_1 було подано скарги на бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Враховуючи наведені обставини, вважає протиправною бездіяльністю посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до п. 60 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою за захистом свого порушеного права.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Вказують, що така заява була розглянута комісією та надана відстрочка.
Також вказали про те, що копію довідки про відстрочку, не мають можливості надати до суду, так як вона виписується в одному екземплярі, наявний лише реєстраційний номер.
Зазначають також про те, що позивачем була подана скарга до ІНФОРМАЦІЯ_10 , де у відповіді також було зазначено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Окрім того, інформація стосовно оформлення відстрочки позивачу була внесена в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» до 09.11.2024 року.
Однак подаючи позовну заяву, позивач не ознайомились з особистими даними позивача Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» до 09.11.2024 року.
Зазначають, що комісія про відстрочку розглянула заяву позивача та надала йому відстрочку 21.08.2024 року, а позивач звернувся до суду 27.08.2024 року.
Відтак, вважають, що на момент звернення до суду, спірних правовідносин, які викладені у позовній заяві вже не існувало.
Зазначаємо, що Позивач особисто до ІНФОРМАЦІЯ_6 не звертався.
Та з огляду на наявну позовну заяву інформацію відносно себе в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» також не перевіряв.
Відповідно, з огляду на вищевикладені обставини, вважають, що в діях ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутні ознаки бездіяльності відносно позивача.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Наказом про зарахування № 670ка від 14.09.2022 року, позивача було зараховано в аспірантуру Університету митної справи та фінансів третій (освітньо-науковий) рівень вищої освіти за денною формою навчання за спеціальністю: «281 - Публічне управління та адміністрування» з терміном навчання з 15.09.2022 до 14.09.2026 p.p., що також підтверджується довідкою Університету митної справи та фінансів МОН України № 17-32/325 від 30.04.2024 року.
У зв`язку із наведеним, 27 травня 2024р. позивач направив рекомендованим листом до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву від 24.05.2024 року про надання відстрочки від призову на підставі навчання в аспірантурі в Університеті Митної Справи та Фінансів з відповідними додатками документів, а саме: копію паспорту, довідку МОНУ Університету Митної Справи, тимчасове посвідчення замість військового квитка, квитанцію про оплату навчання, договір про надання платної освітньої послуги між ОСОБА_1 та Університетом Митної Справи та Фінансів, договір про навчання в Університеті Митної Справи та Фінансів, довідка про навчання на денній формі, Витяг з наказу про зарахування до аспірантури.
27.06.2024 року позивач повторно подав заяву про надання йому відстрочки згідно Додатку до Порядку 4, підкріпивши до цієї неї довідку про здобуття освіти за даними ЄДЕБО з відміткою про не порушення 10-ї статті Закону України «Про освіту».
09.08.2024р. втретє на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 рекомендованим листом на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560, подано заяву про надання відстрочки згідно Додатку до Порядку 4, підкріпивши до неї довідку про здобуття освіти за даними ЄДЕБО з відміткою про не порушення 10-ї статті Закону України про Освіту.
Позивач у позовній заяві зазначає про те, що жодної відповіді на його заяви чи на адвокатський запит від посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 надано не було та останній не отримував.
Таким чином, вважаючи протиправною бездіяльністю посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до п. 60 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою до суду, посилаючись на порушення його прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно частини 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Відстрочка від призову на строкову військову службу визначена положеннями статті 17 даного закону, а саме: відстрочка від призову на строкову військову службу надається призовникам за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону за сімейними обставинами, станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності.
Відповідно до частини восьмої статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час правовідносин) відстрочка від призову на строкову військову службу надається призовникам за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону за сімейними обставинами, станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності.
Згідно із частиною 8 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час правовідносин) відстрочка від призову на строкову військову службу для здобуття освіти на весь період навчання надається громадянам призовного віку, які навчаються: у закладах загальної середньої освіти III ступеня та професійної (професійно-технічної) освіти з денною формою навчання. У разі досягнення такими призовниками 21-річного віку відстрочка втрачає силу; у закладах фахової передвищої освіти з денною формою навчання, у тому числі під час здобуття початкового рівня (короткого циклу) та першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за програмами ступеневої системи освіти; у закладах фахової передвищої та/або вищої освіти з денною формою навчання, у тому числі під час здобуття наступного ступеня освіти; у закладах середньої або вищої духовної освіти з денною формою навчання; в інтернатурі, аспірантурі або докторантурі з відривом або без відриву від виробництва.
Відповідно частини 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» право на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти також мають громадяни України, які в рамках міжнародних договорів України навчаються у закладах освіти інших держав.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ (далі Указ № 65/2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 3 Указу № 65/2022 встановлено, що мобілізація проводиться протягом 90 днів із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2916-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-ІХ, та Указом Президента України від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3430-ІХ, відповідно з 25.05.2022 на 90 діб, з 23.08.2022 на діб, з 21.11.2022 на 90 діб, з 19.02.2023 на 90 діб, з 20.05.2023 на 90 діб, з 18.08.2023 на 90 діб, з 16.11.2023 на 90 діб, з 14.02.2024 на 90 діб.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Поряд з цим статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Частина перша вказаної статті визначає випадки, за яких не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані.
Відповідно до положень абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Таким чином, студенти, які навчаються на очній формі у передвищому або професійно-технічному або вищому навчальному закладі, мають право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією при наявності відповідного документального підтвердження цієї підстави.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту - Положення №154), відповідно до пункту 1 якого територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 Положення №154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі по тексту - Порядок №921).
Відповідно до пункту 2 Порядку №921 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.
Згідно із пунктом 16 Порядку №921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
Зазначене дає підстави для висновку, що, за наведених обставин, під час дії мобілізації вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу покладено саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації для здобуття освіти особа повинна надати відповідний доказ з приводу того, що вона є здобувачем професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються саме за денною або дуальною формами здобуття освіти, за наслідками якого відповідними військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність у особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації для здобуття освіти, про що вчиняється ними відповідний запис у військово-облікових документах - посвідченні про приписку до призовної дільниці чи відмітка у військовому квитку.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Наказом про зарахування № 670ка від 14.09.2022 року, позивача було зараховано в аспірантуру Університету митної справи та фінансів третій (освітньо-науковий) рівень вищої освіти за денною формою навчання за спеціальністю: «281 - Публічне управління та адміністрування» з терміном навчання з 15.09.2022 до 14.09.2026 p.p., що також підтверджується довідкою Університету митної справи та фінансів МОН України № 17-32/325 від 30.04.2024 року.
Встановлено, що позивач неодноразово звертався до посадових осіб відповідача із заявами про надання відстрочки від призову, з тих підстав що позивач здійснює навчання в аспірантурі в Університеті Митної Справи та Фінансів з відповідними додатками документів, а саме: копію паспорту, довідку МОНУ Університету Митної Справи, тимчасове посвідчення замість військового квитка, квитанцію про оплату навчання, договір про надання платної освітньої послуги між ОСОБА_1 та Університетом Митної Справи та Фінансів, договір про навчання в Університеті Митної Справи та Фінансів, довідка про навчання на денній формі, Витяг з наказу про зарахування до аспірантури, тощо.
Згідно долучених до матеріалів справи доказів, така заява позивача, та долучені до неї додатки були розглянуті відповідною комісією.
Та за результатами такого розгляду позивачеві була надана відстрочка.
Відповідач у відзиві вказав про те, що копію довідки про відстрочку, не мають можливості надати до суду, так як вона виписується в одному екземплярі, наявний лише реєстраційний номер.
Судом також встановлено про те, що позивачем на їх бездіяльність щодо нерозгляду його заяв була подана скарга до ІНФОРМАЦІЯ_10 , де у відповіді та вказану скаргу, позивачеві було повідомлено про те, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Також судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інформація стосовно оформлення відстрочки позивачу була внесена в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».
Комісія про відстрочку розглянула заяву позивача та надала йому відстрочку - 21.08.2024 року, а позивач звернувся до суду із цим позовом - 27.08.2024 року.
Отже, дослідивши надані до суду докази, суд вважає, що спір виник фактично через як вказує позивач у позові ненадання йому відстрочки, згідно поданих ним заяв, та долучених до них документів.
Водночас, з мотивів наведених позивачем, у суду відсутні підстави вважати, що дії/бездіяльність відповідача є протиправними, з огляду на те, що комісія про відстрочку розглянула заяву позивача та надала йому відстрочку - 21.08.2024 року.
Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.
Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.
Щодо розподілу судових витрат (судовий збір та витрати на правничу допомогу).
Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 31.10.2024 року.

Суддя В.В. Ільков