Справа № 380/12227/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/12227/24 пров. № А/857/18790/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року (суддя Брильовський Р.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складення повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/12227/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача у відмові позивачу щодо підготовки та надання до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2023 року, в якій складові (в тому числі і щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії) повинні бути визначені відповідно до вимог пункту 4 Постанови КМУ №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (1 січня 2023 р.) в залежності від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"; 2) зобов`язати відповідача у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 1 січня 2023 року, в якій на підставі вимоги пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 01 січня 2023 року, зазначити оновлені розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (2684 гривень), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1 та 14 до цієї постанови, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1211 грн 60 коп. сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає те, що має право зазначати в позовній вимозі адміністративного позову відсоткові значення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які відповідають вимогам нормативно-правових актів з цього питання. Однак суд першої інстанції, вирішуючи позовну вимогу про виготовлення оновленої довідки з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно вважав такі передчасними. Скаржник вважає, що у цій частині рішення прийнято з істотними порушеннями норм права, адже суд поверхнево дослідив право позивача щодо зазначення у довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно, що призвело до помилкового висновку щодо "передчасності" зазначення конкретного значення величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премії у цій позовній вимозі. Суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі вимог позивача, вилучивши з позовної вимоги фразу: "... з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно", а також посилання на "вимоги пункту 4 постанови КМУ №704 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 01 січня 2023 року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить в мотивувальній частині на сторінці 8 (абзац 4) оскаржуваного рішення суду від 27.06.2024 висновки щодо передчасності зобов`язання відповідача в довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року відомостей про конкретні розміри складових грошового забезпечення, зокрема - надбавки за особливості проходження служби та премії, скасувати як такий, що прийнятий з істотними порушеннями норм права та суперечать правовим висновкам Верховного Суду. В резолютивній частині цього рішення суду: пункт 1 скасувати і викласти його в редакції: "Позов задовольнити повністю". Пункт 3 скасувати і викласти його в редакції: "Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 1 січня 2023 року, в якій на підставі вимоги пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 01 січня 2023 року, зазначити оновлені розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (2684 гривень), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1 та 14 до цієї постанови, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно". Решта пунктів залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII).

26.04.2024 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію (заявою), у якому просив оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» - 2684 гривень, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ №704 з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премії, розрахованих відповідно до перерахованих величин посадового окладу та окладу за військовим званням (а.с. 20).

Відповідач листом від 28.05.2024 за №1159/12/7793 повідомив позивача про відсутність правових підстав для оформлення та надання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2023 року, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалося рішень щодо змін розміру грошового забезпечення військовослужбовців. Розміри окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, які визначені Постановою №704, не збільшувалися. Також зазначено, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18, автоматично не відновилась дія п.4 Постанови №704 у первинній редакції (а.с. 21).

Не погодившись з відмовою відповідача у виготовленні та наданні до Пенсійного органу спірної нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 рік, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень Постанови №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023 року (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії), діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин, відмова відповідача у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 року для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023 року (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини) є протиправною. Щодо вимоги позивача про виготовлення оновленої довідки з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно, то суд вважав, що оскільки відповідач з цього приводу дій не вчиняв та рішень не приймав, такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі позивач не погодився з висновками суду першої інстанції в тій частині, в якій суд відмовив у задоволенні позовних вимог, зокрема, щодо відмови у задоволенні вимог позивача про виготовлення оновленої довідки з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно.

За правилами, що визначені частиною 1 статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги за відсутності підстав виходу за такі межі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виготовити спірну оновлену довідку з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно, виходячи з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 43 Закону №2262-ХІІ, у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

За приписами частин першої, другої статті 63 Закону №2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови і порядок перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для його проведення.

Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Постанови №704, керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

У розглядуваних правовідносинах суд встановив, що 26.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив оформити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» - 2684 гривень, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ №704 з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премії, розрахованих відповідно до перерахованих величин посадового окладу та окладу за військовим званням.

Відповідач листом від 28.05.2024 за №1159/12/7793 повідомив позивача про відсутність правових підстав для оформлення та надання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2023 року, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалося рішень щодо змін розміру грошового забезпечення військовослужбовців. Розміри окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, які визначені Постановою №704, не збільшувалися.

Вирішуючи позовні вимоги про виготовлення оновленої довідки з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно, суд першої інстанції не знайшов підстав для їх задоволення, вірно вважаючи такі вимоги передчасними, оскільки відповідач з цього приводу дій не вчиняв та рішень не приймав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі №18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». В тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17.

Апеляційний суд, зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

У цій справі предметом спору являється питання щодо права позивача на отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ з врахуванням положень Постанови №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії.

Згідно матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з цим позовом відповідач ще не вчиняв дій чи допускав бездіяльність з виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 %, чи без врахування таких, матеріали справи таких відомостей не містять, а тому вимоги позивача в частині виготовлення оновленої довідки з врахуванням величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно є передчасними та задоволенню не підлягають, так як відповідне право позивача у цій частині ще не порушене.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в оскарженій частині винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі вірно встановлених фактичних обставин справи, доводами апеляційної скарги не спростовується, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року в адміністративній справі №380/12227/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль