Справа № 140/8139/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8139/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмову, яка оформлена постановою, у призначені та виплаті одноразової допомоги на сім`ю внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_2 , яка наступила від нещасного випадку на виробництві, зобов`язання призначити та виплатити таку допомогу у розмірі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано виконавчим комітетом Прилісненської сільської ради.

Смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 у лісовому масиві Володимир-Волинського військового лісництва неподалік села Варчин під час виконання останнім трудових обов`язків, як вальника лісу. Вказана обставина підтверджується актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання(отруєння), аварії, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 годині 05 хвилин, форми Н-1/11, який затверджено заступником міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 01.02.2024.

На момент смерті ОСОБА_2 перебував у шлюбі із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 26.06.2024 №0300-0311-8/38068 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 про те, що кожному утриманцю призначено щомісячні страхові виплати, здійснено перерахунок розміру щомісячної страхової виплати.

Дітям потерпілого відповідно до пункту 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 21.09.2022 №2620-IX (далі - Закон №2620-IX) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призначено та виплачено в червні 2024 року одноразову страхову виплату як для утриманців у розмірі 53600,00 кожному. При цьому, повідомлено ОСОБА_1 , що їй було відмовлено у призначені одноразової виплати на сім`ю у зв`язку із тим, що місце реєстрації проживання її, як дружини, і дітей не співпадають з місцем реєстрації проживання померлого чоловіка. Як на підставу відмови у призначенні гарантованої одноразової допомоги ГУ ПФУ у Волинській області вказує на не дотримання позивачем пункту 5.1 частини V «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 (далі - Постанова №11), який був чинний на день виникнення права на призначення одноразової допомоги, якою визначено, що для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком), або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. Постанова про відмову у призначенні вказаної допомоги позивачу скерована не була. Роз`яснено, що постанову про відмову у призначенні одноразової виплати можна отримати за письмовим зверненням.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 , будучи уповноваженою нею особою, 21.06.2024 звернулась до відповідача із заявою про надання роз`яснення щодо призначених допомог, виплачених сум та підстав і причин відмови у призначенні одноразової допомоги на сім`ю. На адресу представника ОСОБА_5 19.07.2024 було направлено письмову відповідь із вказанням причин відмови, що і в попередньому листі, але постанови скеровано не було.

Позивач вказує, що через наявний у неї кабінет на порталі ПФУ звернулась до відповідача із заявою про видачу та направлення їй вищевказаної постанови. За станом на момент звернення до суду вказана постанова позивачу не надана.

На думку позивача, наявні усі правові підстави для визнання відмови у призначенні та виплаті на її користь одноразової допомоги на сім`ю незаконною, оскільки вона на день смерті ОСОБА_2 перебувала із ним у шлюбі, від якого у них народилось двоє спільних дітей, а отже, були членами його сім`ї.

При цьому позивач покликається на правові висновки, зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.04.2024 у справі №420/17371/22, в аналогічній за змістом та суттю правовідносинах справі.

З врахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.32).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.39-40) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що під час розгляду заяви позивача про призначення страхової виплати ГУ ПФУ у Волинській області встановлено, що згідно з Витягом з реєстру територіальної громади, сформованого 08.04.2024, ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із тим, місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 12.04.2024 вказано АДРЕСА_2 , місце реєстрації померлого ОСОБА_2 , його дружини ОСОБА_1 та їх дітей на день смерті не співпадало.

Крім того, відповідно до підпункту 5.2.7 пункту 5.2 розділу V Постанови №11 право на одержання страхових виплат мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює (не перебуває в трудових відносинах або не є фізичною особою-підприємцем) та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Відповідно до ІКІС ПФУ: Підсистема «Відомості з реєстру страхувальників» ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з липня 2016 року.

З огляду на вище вказане, представник відповідача вважає, що ГУ ПФУ у Волинській області правомірно відмовлено у призначенні страхової виплати.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 16.05.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб 22.06.2013, актовий запис №241 (а.с.12). Після одруження ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

27.10.2023 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до акту від 01.02.2024 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год 05 хв, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла, отриманої потерпілим під час виконання ним трудових обов`язків, перебувавши у стані легкого алкогольного сп`яніння; нещасний випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 у лісовому масиві Володимир-Волинського військового лісництва, квартал №61, виділ №4, ділянка №1, розташованому неподалік с.Ворчин Володимирського району Волинської області, з вальником лісу VI розряду ОСОБА_2 , є таким, що пов`язаний з виробництвом на підставі підпункту 23 пункту 52 Порядку (а.с.16-23).

Позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо призначення одноразової страхової виплати у зв`язку з втратою годувальника.

Листом від 26.06.2024 відповідач повідомив позивача, що їй було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі пункту 5.1 частини V Постанови №11 (а.с.27 зворот-28).

Представник позивача ОСОБА_5 звернулася до пенсійного органу із заявою про надання роз`яснення щодо призначених допомог, виплачених сум та підстав і причин відмови у призначенні одноразової допомоги на сім`ю.

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 15.07.2024 повідомило ОСОБА_5 , що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової виплати на сім`ю. У зазначеному листі відповідач вказав, що місце реєстрації померлого ОСОБА_2 , його дружини ОСОБА_1 та його дітей на день смерті не співпадали. Також вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Підставами відмови зазначено невиконання вимог абзацу 2 пункту 5.1, підпункту 5.2.7 пункту 5.2 частини V Постанови №11 (а.с.26 зворот-27).

Листом від 07.08.2024 відповідач надіслав ОСОБА_1 постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.04.2024 №03001//1, якою відмовлено у призначенні страхової виплати «одноразова виплата на сім`ю» та «щомісячна страхова виплата» з підстав невиконання абзацу 2 пункту 5.1, підпункту 5.2.7 пункту 5.2 частини V Постанови №11 (а.с.37).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до частин першої-другої статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Частина перша статті 35 Закону №1105-XIV передбачає, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону №1105-XIV визначено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до статті 39 Закону №1105-ХІV уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Відповідно до пункту 4 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» від 21.09.2022 №2620-IX встановлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат. Вказаний Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 (далі - Порядок №11).

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2, підпунктом 5.3.1 пункту 5 розділу V Порядку №11 установлено, що право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату. Одноразова допомога сім`ї та особам, які мають на це право, виплачується у місячний строк з дня смерті потерпілого (а також при призначенні страхових виплат за рішенням суду, яке набрало законної сили) за наявності всіх необхідних документів, але не пізніше 30 календарних днів після прийняття управлінням (відділенням) Фонду постанови про призначення страхової виплати.

При цьому право на одноразову допомогу сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві настає з дати визнання комісією з розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком таким, що пов`язаний з виробництвом.

Як вбачається з акту від 01.02.2024 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год 05 хв, встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла, отриманої потерпілим під час виконання ним трудових обов`язків, перебувавши у стані легкого алкогольного сп`яніння; нещасний випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 у лісовому масиві Володимир-Волинського військового лісництва, квартал №61, виділ №4, ділянка №1, розташованому неподалік с.Ворчин Володимирського району Волинської області, з вальником лісу VI розряду ОСОБА_2 , визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом на підставі підпункту 23 пункту 52 Порядку (а.с.16-23).

Таким чином, на момент виникнення права на виплату одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на це право (дата затвердження акту, яким встановлено, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, а саме: 01.02.2024), діяв ще Порядок №11, оскільки він втратив чинність з моменту набрання законної сили Порядком призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, який затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 №4-1 та набув чинності з 21.03.2024 (далі - Порядок №4-1).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2. Порядку №11 дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

У разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Згідно з пунктом 5.1 Порядку для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Так, згідно з наданих документів, а саме: акту розслідування від 30.01.2024, затвердженого 01.02.2024, ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-23).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади за №20224/003644312 від 12.04.2024 позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Таким чином, місце реєстрації позивачки та померлого її чоловіка ОСОБА_2 дійсно не співпадає, проте, суд констатує, що місце реєстрації проживання не є єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

Абзацами першим та другим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За частиною першою статті 21 СК подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 СК саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Також частиною статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з частиною шостою 6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 23.09.2021 по справі №204/6931/20, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.

Крім того, в постанові від 05.02.2020 в справі №712/7830/16-ц Верховний Суд зауважив, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

Крім того, Верховним Судом висловлена правова позиція щодо зареєстрованого місця проживання усією родиною для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого.

Так, Верховний Суд у постанові від 22.04.2024 у справі №420/17371/22 зазначив, що встановлена Порядком №11 обов`язковість збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого є додатковою обмежуючою умовою, що значно звужує обсяг встановлених законом прав сімей застрахованих осіб, що загинули на виробництві. При цьому колегія суддів також звертає увагу, що Закон №1105-XIV не містить вимоги співпадіння зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого та не вбачається серед переліку підстав для відмови в призначенні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому.

У законодавстві про соціальне забезпечення визначено, що право на призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина.

Отже, з огляду на норми Закону №1105-ХІV та СК України, у цьому випадку достатньою умовою для призначення одноразової допомоги на сім`ю є факт перебування позивача в шлюбних відносинах з померлим, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, копія якого наявна у матеріалах справи.

Беручи до уваги наведене, посилання відповідача як на підставу відмови у призначенні одноразової грошової допомоги на сім`ю на те, що факт реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_2 та дружини ОСОБА_1 , їхніх дітей за однією адресою не підтверджується, є безпідставним.

Разом з тим, пенсійним органом при винесенні постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.04.2024 №03001//1, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 28.07.2016 по даний час, а тому для призначення щомісячної страхової виплати у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 підстави відсутні (а.с.37).

Як встановлено судом, позивач дійсно з 28.07.2016 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується відповіддю №866982 від 25.10.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-47).

Відповідно до підпункту 5.2.7 пункту 5.2 розділу V Порядку №11 право на одержання страхових виплат мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює (не перебуває в трудових відносинах або не є фізичною особою-підприємцем) та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Отже, норми Порядку №11 передбачали наявність права на страхові виплати лише у непрацюючих осіб. Такі ж правила закріплені у чинному на момент розгляду справи Порядку №4-1 (пункт 2 розділу ІХ) та передбачені у частині першій статті 35 Закону №1105-XIV.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що факт реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця не дає право на одержання страхових виплат, з огляду на що ГУ ПФУ у Волинській області правомірно відмовило у здійсненні страхових виплат.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов висновку, що постанова про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.04.2024 №03001//1 прийнята відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій