Справа № 629/6463/24
Суддя: ХАРАБАДЗЕ К. Ш.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Петренко Ю.С.,
Справа № 629/6463/24
Номер провадження 2-а/629/35/24
позивач ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )
відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області (місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5)
третя особа Лозівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (місцезнаходження за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ярослава Мудрого, 7)
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою серія ЕНА № 3230512 від 09.10.2024 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень. Відповідно до інформації про правопорушення слідує, що 09.10.2024 в м. Лозова по вул. 25 Січеславської бригади водій керував транспортним засобом марки PEUGEOT 3008, реєстраційний номер НОМЕР_1 на якому не працювала підсвітка заднього номерного знаку (був не освітлений) в темну пору доби. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки транспортним засобом марки PEUGEOT 3008, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію зареєстрований за Селянським фермерським господарством «Лан», 09.10.2024 відповідно до вказівки голови фермерського господарства використовувався як черговий автомобіль. Перед виїздом з підприємства 09.10.2024 механіком було перевірено технічний стан автомобіля, про що є відповідна відмітка та підпис механіка у подорожньому листі. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані, підсвітка заднього номерного знака на автомобілі працювала. Розпочинаючи рух на автомобілі, позивачем також було перевірено технічну справність основних елементів автомобіля. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані, підсвітка заднього номерного знака на автомобілі працювала та задній номерний знак був освітлений. Однією із головних умов притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП є встановлення суб`єктивної сторони складу правопорушення, яка полягає в наявності умислу. Тобто водій має усвідомлювати те, що він керує автомобілем з неосвітленим номерним знаком. Однак, якщо така ситуація виникає в дорозі, то водій, відповідно до п. 31.5 ПДР, має вжити всі можливі заходи для усунення, а якщо зробити це неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту. Несправність освітлення номерного знаку виникла під час руху, і позивач не знав про це. Водій не може контролювати справність освітлення номерного знаку під час руху, адже, знаходячись за кермом, він фізично не може передбачити несправність освітлення номерного знака, що розміщений на кузові автомобіля, яка виникла раптово. Крім того, працівниками поліції позивачу не було запропоновано усунути неполадку та не надали можливості вжити всі можливі заходи для її усунення. На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3230512 від 09.10.2024 винесену поліцейським Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень 00 копійок, провадження у справ закрити, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області надала суду відзив на адміністративний позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи Лозівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надав суду відзив на адміністративний позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити.
Позивач ОСОБА_1 в наданій відповіді на відзив просив позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3230512 від 09.10.2024 винесену поліцейським Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень 00 копійок, провадження у справ закрити
Адміністративна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому § 2. Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Глави 11. Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ КАС України.
Позивач ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області, представник третьої особи Лозівського РВП ГУНП в Харківській області у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, в задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріалами справи та доводи адміністративного позову, доходить до такого.
Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 3230512 від 09.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1190 гривень.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 09.10.2024 19:13 год. в м. Лозова по вул. 25 Січеславської Бригади керував транспортним засобом PEUGEOT 3008, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому не працювала підсвітка заднього номерного знаку (був не освітлений) в темну пору доби, чим порушив п. 2.9в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, ч.1-3 ст. 122, ч. 1 ст.123, ст.ст. 124-1- 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 30.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.
Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Згідно із п.2.9в. ПДР України водієві забороняється:
керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:
не належить цьому засобу;
не відповідає вимогам стандартів;
закріплений не в установленому для цього місці;
закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;
неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно визначень, які містяться п. 1.10 ПДР, під темною порою доби розуміється частина доби від заходу до сходу сонця.
Відповідно доп.1.10 ПДР, недостатня видимість видимість дороги в напрямку руху менше ніж 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП встановлено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
При цьому, наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).
У постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначено, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Отже, керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості є порушенням ПДР та створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою позивач зазначив, що якщо несправність виникла під час руху раптово, водій, будучи за кермом автомобіля, не в змозі бачити і контролювати справність освітлення номерного знаку, що ззаду, під час руху.
При цьому в позові, відповіді на відзив позивач не наводить своїх заперечень щодо того факту, що задній номерний знак на ТЗ був неосвітлений у темну пору доби, тобто не освітлювався взагалі, і не висловлює своїх міркувань та висновків щодо раптового виникнення на його ТЗ несправності відразу в двох лампах підсвітки номерного знаку.
Отже, зазначені доводи позивача судом до уваги не приймаються, оскільки за вимогами п.п. а) та б) п.2.3. Правил дорожнього руху водій перед виїздом повинен перевірити та забезпечити технічно справний стан свого транспортного засобу та в ході його експлуатації бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріпленням вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Окрім того, п. 31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це заробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Разом з тим, така несправність, як неосвітлений номерний знак не входить у перелік несправностей, зазначених у пункті 31.4 ПДР України.
Надаючи оцінку іншим вказаним доводам, суд зазначає таке.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі №522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.
Крім того Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року по справі №400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.
При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України,передбачає:1)винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю);забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).
У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.
Як вбачається з обставин справи та досліджених у судовому засіданні доказів, позивача було зупинено саме за керування автомобілем, номерний знак якого не був освітлений в темну пору доби. Про наведене позивач вказує у своєму позові. Більш того, позивачем у позовній заяві не заперечується керування ним автомобілем, номерний знак якого не був освітлений в темну пору доби.
В силу п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до змісту ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наведені норми передбачають покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Виходячи з викладеного, судом встановлено, що правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, дійсно мало місце, оскільки даний факт об`єктивно підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, отже дії позивача є неправомірними та в них вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП і відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа Лозівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення
Постанову поліцейського Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Черненка Дмитра Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3230512 від 09 жовтня 2024року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.. 121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень залишити без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
третя особа Лозівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ярослава Мудрого, 7
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ