Справа № 161/17157/24
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/253/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року місто Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши, в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції (далі УПП) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов, враховуючи відповідь на відзив, мотивує тим, що 12 вересня 2024 року поліцейським 1 взводу роти №1 УПП у Волинській області Давидчуком В.А. було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕНА №3036017 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (далі постанова) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Вважає дану постанову безпідставною, такою що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, ним було здійснено зупинку транспортного засобу, що тривала до 5 хвилин із увімкненням аварійної світлової сигналізації, для посадки пасажира, інваліда першої Б групи, який проходив обстеження у клініці за адресою: АДРЕСА_1 , а тому інкриміноване правопорушення у вигляді стоянки транспортного засобу у місці, що створює перешкоду дорожньому руху не ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин події поліцейським та не підтверджується відповідними доказами.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №3036017 від 12.09.2024 року та закрити провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що дії поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, вказала, що подія адміністративного правопорушення зафіксована за допомогою технічного засобу, а саме відео реєстратором з автомобіля патрульної поліції. Просила відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року по справі відкрито провадження у справі без виклику сторін.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2024 року поліцейським 1 взводу роти №1 УПП у Волинській області Давидчуком В.А. було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕНА №3036017, із змісту якої вбачається, що позивач, 12 вересня 2024 року, керуючи транспортним засобом «KIA Carnival», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр. Грушевського, 2Б, здійснив стоянку, де транспортний засіб, що стоїть, робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 ПДР України (порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозі безпеці руху) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 7).

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вже зазначалось вище, зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.10 ПДР України (вчинення правопорушення,яке виразилось у здійсненні стоянки у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробив неможливим рух інших транспортних засобів; порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху).

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) багажу, виконання вимог цих правил (виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Із відеозапису, який надано суду як доказ, встановлено, що на відео відображено події 12 вересня 2024 року, зокрема, пояснення водія та процедуру притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 пояснював, що здійснив тимчасову зупинку до 5 хвилин для посадки пасажира, при цьому транспортний засіб знаходився на аварійному сигналі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій та законність прийнятих рішень.

Таким чином, саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови серія ЕНА №3036017 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП з дотриманням положень ст. 268 КУпАП.

Проте на відео, наданого відповідачем на підтвердження винуватості позивача по справі, відсутнє підтвердження вчинення водієм порушень п. 15.10 ПДР, зокрема, саме стоянку транспортного засобу у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробив неможливим рух інших транспортних засобів. Надані відповідачем докази не містять інформації про те, що мало місце припинення руху транспортного засобу на час, більший як п`ять хвилин, що підпадає під визначення «стоянка» і така стоянка створила перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Разом з тим, поліцейський, при складанні постанови не зазначив про порушення ОСОБА_1 будь-якого з підпунктів пункту 15.10 ПДР України.

Крім того, у даній справі позивач не заперечує, що здійснив тимчасову зупинку для посадки пасажира. У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували твердження позивача і доводили, що це була зупинка транспортного засобу, і що така зупинка створила перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при складанні постанови поліцейським не були з`ясовані всі обставини справи, не надано будь-яких належних доказів винуватості позивача, а тому на підставі ч. 3 ст.286 КАС України, позов ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серіїЕНА №3036017 від 12 вересня 2024 року поліцейського взводу 1 роти 2 Управління патрульної поліції у Волинській області Давидчука Василя Анатолійовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.