Справа № 623/321/22
Суддя: Аркатова К. В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 623/321/22
Провадження № 2-а/638/24/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові, у порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Фоміна Максима Едуардовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Фоміна М.Е., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову серії EAO № 4824947 від 27 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач зазначає, що 31 січня 2022 року звернувся до Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області та дізнався про наявність відносно нього виконавчого провадження № 68359941 щодо примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27 вересня 2021 року серії ЕАО № 4824947, винесену інспектором поліції, старшим лейтенантом поліції Фоміним М.Е. Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (у подвійному розмірі в зв`язку із несплатою штрафу протягом 15 днів згідно зі ст. 308 КУпАП).

ОСОБА_1 акцентує увагу, що пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт, забудована територія, в`їзди на яку та виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населенні пункт», 5.46 «Кінець населеною пункту», 5.47 «Населений пункт», 5.48 «Кінець населеного пункту».

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, шо у населених пунктах рух

транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 4 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за

перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш, як на

п`ятдесят кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа), при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для переламі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового

колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

Позивач резюмує, що спірна постанова серії ЕАО № 482494 від 27 вересня 2021 року не містить посилань на докази, на підставі яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, тобто відповідач не виконав вимогу закону щодо посилання в постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Справу прийнято до провадження Дзержинського районного суду м. Харкова ухвалою суду від 20 червня 2023 року, та постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача спрямував до суду відзив на позов в якому зазначив, що 27 вересня 2021 року о 08 годині 10 хвилин, на 532 кілометрі траси М03, в населеному пункті Кам`янка Яруга, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000464) виявлено порушення Правил дорожнього руху відповідачем, саме: водій транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 км/год., тим самим перевищив встановлене обмеження швидкості руху, в населеному пункті на 61 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Надалі, вказаний вище транспортний засіб зупинений на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Поліцейський підійшов до водія ОСОБА_2 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, на що водій виконав законну вимогу та надав запитуванні документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП прийнято рішення про складання адміністративних матеріалі щодо позивача.

Після чого водію роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Лейтенант поліції виніс постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1700 гривень, відповідно до санкції статті.

Представник відповідача звертає увагу суду, що прилад TruCam LTI 20/20 із серійним номером ТС № 000464 на момент винесення оскаржуваної постанови отримав експертний висновок та мав право використовуватись для вимірювання швидкості руху. Що у свою чергу дає можливість стверджувати про необґрунтованість доводів позивача та дозволяє їх вважати такими, що не знайшли фактичного підтвердження в матеріалах справи. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Cуд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Постановою серії EAO № 4824947 від 27 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП

Так, 27 вересня 2021 року о 08 годині 10 хвилин, на 532 кілометрі траси М03, в населеному пункті Кам`янка Яруга, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000464) працівниками патрульної поліції виявлено порушення Правил дорожнього руху відповідачем, саме: водій транспортного засобу «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 км/год., тим самим перевищив встановлене обмеження швидкості руху, в населеному пункті на 61 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Надалі, вказаний вище транспортний засіб зупинений на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський (інспектор поліції) пояснив ОСОБА_2 суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, на що водій виконав законну вимогу та надав запитуванні документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП прийнято рішення про складання адміністративних матеріалі щодо позивача.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_3 виніс постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 1700 гривень, відповідно до санкції вказаної вище статті.

Фіксація швидкості здійснювалась технічним спеціальним приладом TruCam LTI 20/20 із серійним номером: ТС № 000464, що на момент винесення оскаржуваної постанови отримав експертний висновок та мав право використовуватись для вимірювання швидкості руху.

До матеріалів справи долучено докази факту порушення ОСОБА_1 п. 12.4 ПДР України, а саме: копію фото з TruCam № TC000464, копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/I-2903-2012, виданого 29 серпня 2012 року, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19783 від 07 жовтня 2021 року, копію експертного висновку на підставі рішення Експертної комісії з питань проведення державної експертизи в сфері криптографічного захисту інформації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07 вересня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 213 КУпАП унормовано, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідно до Конституції та Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законами України, зокрема, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з приписів п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Частина 1 ст. 251 КУпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 року (справа №295/3099/17).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Суд зазначає, що прилад TruCam LTI 20/20 № ТС000464 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.

Доводи позивача стосовно невірного вимірювання працівниками поліції швидкості руху його транспортного засобу, з огляду на те, що пристрій не був закріплений стаціонарно, а тримався інспектором у руках, суд не приймає з огляду на наступне.

Листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року № 22-38/49 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Нахил приладу не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Отже, при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача TruCam LTI 20/20 експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках.

Таким чином, твердження позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху технічного засобу спростовується дослідженими доказами по справі.

При цьому, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить 61 км/год., що значно перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, суд вважає безпідставними посилання позивача на некоректне вимірювання працівниками поліції швидкості руху транспортного засобу, що здійснене із застосуванням пристрою, що не був закріплений стаціонарно.

З огляду на викладені обставини суд зазначає, що надана відповідачем фотокартка, зроблена за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС000464 є належним та допустимим доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має нормативного та доказового підґрунтя.

Дослідивши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, суд встановив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався інспектором поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 122 КпАП України.

Зважаючи на викладене, твердження позивача не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та наявними доказами.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, постанова про адміністративне правопорушення від 27 вересня 2021 серії ЕАО № 4824947 за формою відповідає вимогам чинного законодавства, містить всі необхідні реквізити, передбачені ст. 283 КУпАП.

З огляду на результат розгляду цієї справи та відповідно до приписів ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Фоміна Максима Едуардовича, про скасування постанови серії EAO № 4824947 від 27 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий