Справа № 442/8821/24
Суддя: Кучаковський Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/8821/24
Провадження №2-а/442/117/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

за участю представників

від позивача: не з`явилися

від відповідачів: не з`явилися

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить на підставі ст.ст. 8, 19, 29, 33, 62 Конституції України, ст.ст. 247, 251, 268, 278, 279, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 2247, 251, 268, 278, 279, 288, 289 КАС України скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 11.10.2024, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 11.10.2024 його зупинили співробітники патрульної поліції ОСОБА_2 , номер жетону 0062385, ОСОБА_3 , номер жетону 0062372, разом з невідомою службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Почали вимагати від нього надання документів, та почали вимагати, щоб він проїхав з ними. ОСОБА_1 відмовився, вони зазначили що він знаходиться в розшуку, та, не надавши доказів цього на його вимогу, застосували грубу силу, затримали, та доставили до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протокол затримання при цьому не складали. Вказує, що в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , було складено протокол про адміністративне правопорушення б/н, на фізичну особу з іншою датою народження. Так як це була п?ятниця, запропонували прийти з понеділка, щоб отримати постанову. 11 жовтня 2024 року його усні клопотання про перенесення розгляду справи для пошуку адвоката були проігноровані. Вказує, що його було визнано винним без суду та слідства, проігноровано право на захист. Вказує, що на розгляд справи його не запрошували, оскаржувану постанову було складено за його відсутності, не дали можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не запросили на розгляд справи. Вказує, що оскаржувана постанова винесена не начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ТВО начальника. Вказує, що у зазначеному правопорушенні відсутня дата вчинення правопорушення, та не застосовано норму закону, яка діяла на момент вчинення конкретного правопорушення. Вказує, що за загальними правилами стати на облік він повинен був з моменту реєстрації в АДРЕСА_1 у 2013 році. Це підтверджується штампом на стор. 12 паспорту ОСОБА_1 . У 2013 році ст. 210 КУПАП не містила частину 3, а частина 2 передбачала санкцію у вигляді накладення штрафу від десяти до п?ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто сума штрафу на момент вчинення правопорушення була від 170 до 255 гривень, але ніяк не 17 000 грн. 19 травня набув сили закон № 3696-IX, яким були не лише підвищені штрафи, але й змінено статтю 38 КУпАП про строки накладення штрафів від часу вчинення адміністративного правопорушення. Вказує, що особою, яка склала оспорювану постанову, неправомірно кваліфіковано дії позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки на час вчинення інкримінованого йому правопорушення його дії не могли підпадати під регулювання цієї статті. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 подав до суду письмові пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивач з часу прибуття та реєстрації нового проживання у місті Стебник і до 16.10.2024 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 не перебував, чим грубо порушив правила військового обліку і вчинив триваюче адміністративне правопорушення, визначене як частиною 2 статті 210 КУпАП в редакції чинній до 18.05.2024, так і в редакції після 18.05.2024, визначеній у частині 3 статті 210 КУпАП. Зазначає, що дане адміністративне правопорушення, яке являється триваючим, було виявлене при перевірці документів уповноваженими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , куди позивач з?явився 11.10.2024, про що і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУПАП. Вказує, що незначні недоліки технічного оформлення документів, що містять розбіжності постанови з протоколом, зокрема в даті народження, з врахуванням великого навантаження на особовий склад територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, не є достатньою підставою для визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення при свідомому невиконанні військовозобов?язаним обов?язку щодо своєчасної постановки на військовий облік за задекларованим місцем проживання. Також вважає, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 не допущено порушення процедури, визначеної КУпАП, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач у поданому позові просить розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з відбуттям до м. Львова. Суд дійшов висновку, що таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідач має штат працівників, які можуть з`явитися в судове засідання замість іншого працівника.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 16.10.2024, звання рядовий.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - з 21.05.2013.

11.10.2024 головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 , являючись військовозобов?язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені ч. 3 статті 37 Закону України „Про військовий обов?язок і військову службу" та підпунктом 1 пункту 1 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання: АДРЕСА_2 , понад встановлені строки.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений у присутності ОСОБА_1 , останнього було ознайомлено з правами та обов`язками відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про дату, час та місце розгляду протоколу.

11.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст. 210 КУпАП, зокрема за те, що ОСОБА_1 , являючись військовозобов?язаним, під час дії в Україні особливого періоду, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені ч. 3 статті 37 Закону України „Про військовий обов?язок і військову службу" та підпунктом 1 пункту 1 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, а саме не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання: АДРЕСА_2 , понад встановлені строки. Вказану постанову ОСОБА_1 отримав 14.10.2024, про що міститься відмітка у такій.

Статтею 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу" взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років:

які за рішенням комісії з питань взяття на військовий облік пройшли медичний огляд;

які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

які набули громадянство України;

які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку;

які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України „Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників;

які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку;

2) на військовий облік військовозобов`язаних:

які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України „Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;

військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;

які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань;

3) на військовий облік резервістів:

які зараховані до військового оперативного резерву;

які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань;

резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.

Громадянам України, взятим на військовий облік, роз`яснюються права та обов`язки, правила військового обліку та відповідальність за порушення цих правил.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про оборону України" особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час вчинення розгляду справи.

Позивач вважає, що відповідач при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП в порушення ст. 38 КУпАП притягнув його до адміністративної відповідальності після закінчення строків притягнення до відповідальності, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП не є триваючим.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, вчинене позивачем, було виявлено 11.10.2024 та з 16.10.2024 ОСОБА_1 було поставлено на облік в ІНФОРМАЦІЯ_9 .

При цьому, відповідно до п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.

Верховний Суд у в постанові від 18.12.2019 у справі № 158/286/17 зазначив, що КУпАП не містить визначення поняття „триваюче правопорушення". Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

З правових висновків, викладених в п.п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття „триваюче" правопорушення. Проте в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Таким чином, судом встановлено, що вказане адміністративне правопорушення є триваючим,

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 по справі № 621/497/17.

Щодо посилання ОСОБА_1 на порушення вимог ст. 256 КУпАП під час складання протоколу, суд зазначає, що помилки не спростовують суті вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: „протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип „формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 у справі № 500/26/22.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, на підставі оцінених доказів, суд дійшов висновку, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому постанову від 11.10.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72-77, 241-247, 286, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП відсутній; паспорт НОМЕР_1 , виданий Краснолуцьким МВ УМВС у Львівській області 10.06.2004; тел. НОМЕР_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_10 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_4 ).

Суддя Ю.С. Кучаковський