Справа № 280/9335/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/9335/23
(суддя Прудивус О.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №280/9335/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 листопада 2023 року звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради в якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.09.2023, зафіксоване у повідомленні № 619, та зобов`язати відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5172,60 грн;

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5172,60 грн, а також зобов`язати відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.09.2023, зафіксоване у повідомленні № 620, та зобов`язати відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3255,34 грн;

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3255,34 грн шляхом списання коштів з банківського рахунку, а також зобов`язати відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 70000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 01.05.2022 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5172,60 грн та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3255,34 грн, проте у вересні 2023 року відповідач протиправно припинив нарахування та виплату їй зазначених вище видів державної соціальної допомоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 29.09.2023 року у формі повідомлення № 619, та зобов`язав Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради поновити ОСОБА_1 з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5172,60 грн.

Визнав протиправним та скасував рішення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620, та зобов`язав Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради поновити ОСОБА_1 з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн.

Стягнув з Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 10000 грн завданої моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023, які слугували підставою для прийняття відповідачем рішення від 29.09.2023 у формі повідомлення № 619 та рішення від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620, безпосередньо позивачем не подавались, у відповідача були відсутні підстави для здійснення перерахунку розміру отримуваної позивачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 5172,60 грн на 839,11 грн, а також для скасування державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3053,34 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції ухвалено оскаржуване судове рішення з не правильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає відповідач і про те, що після отримання ним інформації, що впливає на право отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, відповідач повинен припинити виплату такої допомоги з місяця, що настає за місяцем в якому виявлено відомості та/або отримано інформацію. Також, відповідач наголошує на тому, що різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї (7115 грн) та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї (6275,89 грн) складає 839,11 грн, а тому не має підстав для виплати допомоги у розмірі визначеному судовим рішенням.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить у її задоволені відмовити рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 01.05.2022 перебуває на обліку у відповідача як отримувач декількох видів державної соціальної допомоги.

Повідомленням відповідача від 25.05.2022 № 2091 позивачу за її заявою було призначено на період з 01.05.2022 по 31.10.2022 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 4 856,45 грн (т.1, а.с.8).

Повідомленням відповідача від 25.05.2022 № 2092 позивачу за її заявою було призначено на період з 01.05.2022 по 31.10.2022 державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям у розмірі 3053,34 грн (т.1, а.с.48).

У липні 2022 року розмір отримуваних позивачем видів державної соціальної допомоги був перерахований та, відповідно, збільшений, а саме: державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - до 5172,60 грн, державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - до 3255,34 грн Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями розрахунків (т.1, а.с.48).

22.09.2023 позивач з метою призначення їй відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (далі - Постанова КМУ від 30.01.2019 № 68) звернулась до відповідача.

Після опрацювання поданої позивачем 22.09.2023 року заяви стосовно відшкодування їй вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідач прийняв рішення від 28.09.2023 про призначення компенсації послуги «муніципальна няня», яким позивачу відповідно до Постанови КМУ від 30.01.2019 № 68 було призначено компенсацію послуги «муніципальна няня» на період з 01.09.2023 по 10.02.2024 включно у розмірі 6700 грн (т.1, а.с.14, 45).

Крім того, 29.09.2023 відповідачем було прийнято два рішення, а саме:

1) рішення від 29.09.2023 № 619 про призначення позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 839,11 грн. щомісячно на період з 01.09.2023 по 29.02.2024. Сума вказаної соціальної допомоги була обрахована відповідачем згідно зі ст.183 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон України від 21.11.1992 № 2811-XII) як різниця між нормативно встановленим прожитковим мінімумом для сім`ї (7 115,00 грн.) та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї позивача (6 275,89 грн.) (7 115,00 грн. - 6 275,89 грн. = 839,11 грн.) (т.1, а.с.43);

2) рішення від 29.09.2023 № 620 про відмову у призначенні позивачу державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача з розрахунку на одну особу становить 2 731,05 грн. та є вищим за нормативно визначений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років (2 272,00 грн.) (т.1, а.с.44).

В якості підстави для прийняття оскаржуваних рішень від 29.09.2023 у формі повідомлення №619 та від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620 відповідач визначив подані 22.09.2023 позивачем документи, а саме: 1) повторну заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (вх.№ 23003 від 22.09.2023) (т.1, а.с.46-47); 2) Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги про що зазначив у відзиві на позов (т.1, а.с.41-42).

Законність та обґрунтованість вищезазначених рішень та стягнення моральної шкоди є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України від 01.06.2000 «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон України від 01.06.2000 № 1768-III) право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

За приписами ст.ст. 5 та 6 цього Закону України передбачено, що розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, а також те, що державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої Законом України від 01.06.2000 № 1768-III, перелік документів, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» (далі - Порядок № 250).

Відповідно до п. 25 Порядку №250 якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

За приписами ч. 1 ст. 18-2 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 18-2 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 18-2 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII).

Відповідно до ст. 18-3 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII законодавець визначив, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків призначається на кожну дитину.

Отже, враховуючи зазначені норми права суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що право особи на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги одинокій матері безпосередньо залежить від її майнового стану.

При цьому судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 01.05.2022 перебуває на обліку у відповідача. Зокрема, позивачу на період з 01.05.2022 по 31.10.2022 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 4 856,45 грн. та державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями повідомлень від 25.05.2022 № 2091 та від 25.05.2022 № 2092 (т.1, а.с.8). У липні 2022 року розмір отримуваних позивачем видів державної соціальної допомоги був збільшений, а саме: державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - до 5 172,60 грн., державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - до 3 255,34 грн. (т.1, а.с.48).

Крім того, з метою призначення відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» позивач 22.09.2023 звернулась до відповідача з заявою, примірний бланк якої був наданий їй уповноваженою особою останнього, та документами, які безпосередньо стосувались укладення договору з муніципальною нянею.

Проте, відповідачем крім рішення від 28.09.2022 № б/н про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» на період 01.09.2023 по 10.02.2024 включно відповідно до Постанови КМУ від 30.01.2019 № 68 (т.1, а.с.45), було прийнято рішення від 29.09.2023 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 839,11 грн. щомісячно на період з 01.09.2023 по 29.02.2024 (т.1, а.с.43) та рішення від 29.09.2023 про відмову у призначенні позивачу державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям (т.1, а.с.44).

При цьому в обґрунтування їх прийняття відповідач у підготовчому засіданні та на стадії судового розгляду в суді першої інстанції зазначив, що вони обумовлені фактом подання позивачем 22.09.2022 двох документів: 1) повторної заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (вх.№ 23003 від 22.09.2023) (т.1, а.с.129-130); 2) декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги (т.1, а.с.131-132). Вказані документи мали наслідком перегляд попередньо прийнятих відповідачем у 2022 рішень про призначення позивачу видів та розмірів соціальної допомоги.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, відносно того, що основним питанням яке необхідно вирішити при розв`язанні цього публічно-правового спору, є, зокрема, з`ясування змісту та форми заяви позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг від 22.09.2023 року.

Водночас згідно з висновком експерта від 13.06.2024 № 305-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам адміністративної справи № 280/9335/23 підписи, здійснені від імені позивача в оригіналах заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023, виконані не позивачем, а іншою особою (т.1, а.с.216).

З огляду на це, враховуючи, що заява позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023, які слугували підставою для прийняття відповідачем рішення від 29.09.2023 у формі повідомлення № 619 та рішення від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620, позивачем не подавалась, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для здійснення перерахунку розміру отримуваної позивачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 5 172,60 грн. на 839,11 грн., а також для скасування державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн, як наслідок рішення відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо доводів відповідача про «не взяття до уваги» судом першої інстанції положень абзацу 3 пп.2 п.1 Постанови кабінету Міністрів від 07.03.2022 року № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» (далі - Постанова № 214) слід зазначити, що в якості нормативного обґрунтування оскаржених рішень, заперечуючи проти позову, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач не посилався на прийняття оскаржених рішень з метою виконання ним вимог Постанови № 214, а зазначав про виконання положень п. 25 Порядку №250 (заперечення (на відповідь на відзив)) (т.1 а.с.56,57).

Отже, цьому обґрунтуванню оскаржених рішень і була надана оцінка судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення абзацу 3 пп.2 п.1 Постанови № 214, в обґрунтування правомірності оскаржених рішень, оскільки ці положення в оскаржених рішеннях не зазначено, в поясненнях відповідача про них не йдеться. Крім того, вони передбачають встановлення відповідачем певних обставин та дотримання процедур, для припинення державної соціальної допомоги, що в спірних правовідносинах не відбувалось, тому позивач при поданні позову це врахувати не міг та від цього не захищався.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що само по собі здійснення відповідачем в апеляційній скарзі розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача не є підставою для скасування судового рішення.

Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування доводів сторін, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, а всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №280/9335/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов