Справа № 465/5834/24
Суддя: Дем'янов Ю. М.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/5834/24
Провадження № 2-а/686/267/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Дем`янова Ю.М.,

за участі: секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 07.10.2024 надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії 4АВ № 04891615 від 15.02.2024 та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що вона є власником автомобіля КІА СЕЕD, д/н НОМЕР_1 , яким у своїй повсякденній діяльності постійно користується її син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач, зайшовши з профілактичною метою в «Єдиний реєстр боржників» 22.07.2024 та, в подальшому, до «Автоматизованої системи виконавчих проваджень», позивачка виявила, що 10.07.2024 на підставі матеріалів Департаменту патрульної поліції (управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху ДПП) щодо неї відкрито виконавче провадження№ 75177021на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З метою з`ясування обставин відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 22.07.2024 скеровано запит на отримання публічної інформації до Департаменту патрульної поліції щодо вказаного виконавчого провадження. Разом з тим, відповідь запит, на дату звернення із позовом до суду, останньою не отримано.

Аналогічний запит на отримання публічної інформації по виконавчому провадженню №75177021 позивачкою також скеровано і в Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ). Офіційної відповіді на нього також не отримано.

Водночас, від державного виконавця по виконавчому провадженню №75177021, за допомогою месенджера «Вайбер», ОСОБА_1 отримала фото оскаржуваної постанови серії 4АВ № 04891615 від 15.02.2024 про адміністративне правопорушення, якою на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачка вважає, що постанова серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та безпідставною, а тому наявні всі законні підстави для її скасування.

Так, при винесенні оскаржуваної постанови та накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., інспектором ДПП Ковальчук А.П. грубо проігноровано та порушено вимоги закону та накладено адміністративне стягнення на особу, яка правопорушення не вчиняла.

ОСОБА_1 підтверджує той факт, що дійсно має у власності автомобіль марки КІА СЕЕD, д/н НОМЕР_1 , однак не має і ніколи не мала водійського посвідчення та не користується даним автомобілем, а тому даного правопорушення не вчиняла і вважає, що існування описаної вище постанови про адміністративне правопорушення серії 4 АВ №04891615 від 15.02.2024, грубо порушує її конституційні права та інтереси.

При цьому, ОСОБА_1 зауважує, що вказану постанову вона не отримувала, процедуру набрання постановою законної сили відповідачем не дотримано, що є втручанням у право на захист позивачки при оскарженні цієї постанови та позбавило її права вибору при оплаті штрафу на пільгових умовах протягом 5 днів за скоєне її сином правопорушення.

Відтак, ОСОБА_1 просить поновити пропущений з поважних причин строк оскарження постанови серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, скасувати вказану постанову та закрити провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від представника відповідача у справі Департаменту патрульної поліції, 15.10.2024 на адресу суду надійшов відзив, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою, оскільки згідно чинного законодавства остання є відповідальною особою в розумінні ст. 14-2 КУпАП, тобто особою, за якою зареєстровано транспортний засіб. В обґрунтування своєї позиції, із посиланням на норми чинного законодавства, відповідач зазначає про те, що позивачем до Єдиного державного реєстру транспортних засобів у визначеному порядку не внесено відомості про належного користувача транспортного засобу КІА СЕЕD, д/н НОМЕР_1 , що вказує на те, що саме ОСОБА_1 є належною особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч. 5 ст. 261 КАС України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 261 КАС України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

На адресу суду 15.10.2024 від відповідача у справі надійшов відзив на поданий позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та невідповідності обставинам справи, просив відмовити у задоволенні позову.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, та норми права, які застосував суд і мотиви їх застосування.

Судом встановлено, що 15.02.2024 інспектором ДПП Ковальчуком А.П. винесено постанову серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, згідно із якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Так, відповідно до вказаної постанови, 15.02.2024 о 6 год 24 хв. за адресою М-09 Тернопіль-Рава Руська 66 км + 283 м. зафіксовано транспортний засіб KIA СЕЕD, номерний знак НОМЕР_1 , Особа, яка керувала даним транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 47 км/год, чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Транспортний засіб KIA СЕЕD, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за позивачкою ОСОБА_1 , що не заперечується позивачкою у поданому позові та підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі серії НОМЕР_2 .

У зв`язку із несплатою ОСОБА_1 накладеного стягнення у добровільному порядку, Другим відділом ДВС у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) 10.07.2024 відкрито ВП № 75177021 про стягнення суми накладеного штрафу у подвійному розмірі із ОСОБА_1 на користь Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху ДПП НП України.

Разом з тим, позивачка стверджує, що постанова про адміністративне правопорушення серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 нею отримана не була, про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення останній відомо не було до 22.07.2024.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні відомості про надсилання ОСОБА_1 вказаної постанови.

22.07.2024 ОСОБА_1 скеровано запит на отримання публічної інформації від Департаменту патрульної поліції щодо вказаного виконавчого провадження та винесення щодо неї постанов про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху в період з 01.02.2024 по 10.07.2024, а також можливе їх скерування до примусового виконання. Разом з тим, відповідь останньою на вказаний запит не отримано.

Аналогічний запит на отримання публічної інформації по виконавчому провадженню №75177021 позивачкою 22.07.2024 було також скеровано і в Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ), офіційної відповіді на також не отримано.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно примітки до статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

При цьому, вимогами ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до приписів ст. 279-1 КУпАП, у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ст. 14-2 КУпАП.

Нормами ст. 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, згідно вказаної статті, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачка в адміністративному позові зазначає, що вона не керувала транспортними засобами на момент вчинення адміністративного правопорушення, оскільки не є водієм, посвідчення водія відповідної категорії ніколи не отримувала, а транспортним засобом фактично керує її син ОСОБА_2 .

Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу KIA СЕЕD, номерний знак НОМЕР_1 , яким було вчинено адміністративне правопорушення, встановлено, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_1 , що не оспорюється самою позивачкою у поданому позові.

Станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 15.02.2024 року належний користувач транспортного засобу KIA СЕЕD, номерний знак НОМЕР_1 , відсутній.

У реєстраційній картці транспортних засобів у графі належний користувач відомості відсутні.

Також позивачка, відповідно до Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2022 р. № 1145, не зверталася до сервісних центрів МВС для визначення належного користувача.

ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів дотримання нею умов звільнення від адміністративної відповідальності, як власника вказаного транспортного засобу, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями ст. 279-3 КУпАП, і не посилається на факт вчинення дій, які, згідно з цією статтею, необхідно було вчинити для звільнення її від відповідальності.

Не вчинення ж таких обов`язкових дій, передбачених ст. 279-3 КУпАП, не дає правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване в автоматичному режимі.

Невиконання вказаних вище обов`язкових дій фактично унеможливлює звільнення позивачки від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Разом з тим, як було зауважено судом вище, постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності останній у визначеному порядку надіслана не була, що порушило процедуру набрання постановою законної сили, а також спричинило пропуск ОСОБА_1 строку на пільгову сплату накладеного штрафу протягом 5 днів та строк на звернення до суду із оскарженням вказаної постанови.

При цьому, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Проте, право на судовий захист не є абсолютним. Законодавством встановлені вимоги, зокрема, щодо необхідності дотримання особою, яка звертається до суду за захистом прав, свобод та інтересів, відповідних строків.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 КУпАП.

Відповідно до вказаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 ст. 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини 2 статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі стосовно тих, які зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

З матеріалів справи судом з`ясовано, що постанова про адміністративне правопорушення не була отримана позивачкою, доказів на протилежне відповідачем суду не надано, що слугує підставною для поновлення для позивачки пропущених процесуальних строків на звернення до суду з оскарженням вказаної постанови.

Проте, неотримання ОСОБА_1 постанови не може слугувати єдиною підставою для скасування вказаної постанови.

У відповідності до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок був неодноразово викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №400/1510/19, від 05.07.2022 у справі №522/3740/20, від 27.09.2022 у справі №320/1510/20, від 03.10.2022 у справі №400/1510/19, від 01.11.2022 у справі №640/6452/19 та від 18.01.2023 у справі №500/26/22.

Так, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема, нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених ст.2 КАС України, передбачає: винесення рішення суду у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості рішення суду шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути процедурні порушення; добросовісності чи недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору, який передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, передбачає, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Судом встановлено факт скоєння 15.02.2024 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, особою, що керувала транспортним засобом KIA СЕЕD, номерний знак НОМЕР_1 .

Особою, на яку зареєстровано вказаний транспортний засіб є позивачка ОСОБА_1 , відомостей про іншого користувача вказаного транспортного засобу останньою до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено не було.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 та для закриття провадження у справі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloranand Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, провівши дослідження матеріалів справи у їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Отже, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 72-77, 90, 241-246, 257-258, 260 КАС України, ст. ст. 7, 9, 23, 33, 121, 245, 251, 280, 284, 288 КУпАП, суд

ухвалив:

Пропущений строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 поновити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 4АВ №04891615 від 15.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12.11.2024.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ