Справа № 165/1687/24
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 165/1687/24
провадження №2-а/165/18/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.

за участю секретаря Король І.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

12.04.2024 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою від 19.04.2024 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду і надано позивачу десять днів для усунення недоліків.

01.05.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про усунення недоліків на виконання ухвали судді від 19.04.2024.

Ухвалою від 06.05.2024 відкрито провадження у справі та поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду у справі за позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Волинській області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою від 13.08.2024 задоволено клопотання позивача і залучено до участі в справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.

В обґрунтування заявлених позовних вимог в редакції уточнюючої позовної заяви (а.с.37-39) позивач посилався на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1764271 від 28 березня 2024 року (далі-Постанова), винесеною поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, капралом ОСОБА_3 , громадянина ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (триста сорок гривень, 00 коп.).

04 квітня 2024 року вище зазначену постанову позивач отримав поштовим відправлення за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно винесеної постанови, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, що належить ОСОБА_4 , марки Mercedes-Benz EQC 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Затурці, дорога Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне (54 км) 28.03.2024 року об 11:15 рухався із швидкістю 86 км/год. в населеному пункті, чим перевищив дозволену швидкість на 36 км/год. Заміри швидкості руху здійснені лазерним приладом TruCamLTI 20/20 TC 008357. Водій порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України порушення швидкісного режиму в населених пунктах, як зазначено у оскаржуваній постанові.

Зазначає, що 28 березня 2024 року позивач, рухаючись в напрямку м. Володимир Волинської області на дорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне (54 км) на в`їзді в с. Затурці Волинської обл., в районі заправної станції здійснив заїзд на заправну станцію, зробив перерву орієнтовно на хвилин п`ятнадцять і після виїзду з території заправної станції був зупинений поліцейським ОСОБА_3 . Причина зупинки: перевищення допустимої швидкості в населеному пункті.

Наголошує, що поліцейський ОСОБА_3 , використовуючи прилад виміру швидкості стверджував, що електромобіль, яким керував ОСОБА_2 здійснив в`їзд на заправну станцію в с. Затурці Волинської області на швидкості 86 км/год., що враховуючи дорожнє покриття не є можливим. Після п`ятнадцяти хвилинної перерви водій виїхав із заправної станції і був зупинений поліцейським. Причиною зупинки, як зазначив поліцейський, було порушення водієм пункту 12.4 Правил дорожнього руху України (перевищення максимально дозволеної швидкості в населеному пункті). За твердженням поліцейського, водій ОСОБА_2 перевищив допустиму швидкість в населеному пункті на 36 км/год. за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Такі дії капрала поліції ОСОБА_3 , вважає незаконними та такими, що суперечать вимогам ст. 40 ЗУ Закону "Про Національну поліцію".

Відтак позивач переконаний, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом "Про Національну поліцію" (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото-і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону "Про Національну поліцію". Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак "5.70"), вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Відповідне положення міститься у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду міста Львова від 21 січня 2021 року у справі № 157/703/20 п.

Вважає, що винесена постанова серії ЕНА № 1764271 від 28 березня 2024 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Такого складу правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП позивач не вчиняв, оскільки обмеження швидкості на зазначеній ділянці дороги, враховуючти заїзд на заправну станцію не могло бути можливим та пред`явлення обвинувачення в адміністративному правопорушенні після зупинки та виїзду з неї, на думку позивача, не може вважатись законним.

Також зазначає, що за декілька метрів від місця винесення оскаржуваної постанови, встановлена камера, що фіксує швидкість транспортних засобів в автоматичному режимі, штраф з якої про перевищення позивачем швидкості, не надходив.

За даних обставин, що на думку позивача, вказують на неправомірні дії поліцейського управління патрульної поліції у Волинській області, капрала поліції Репетухи Валентина Олеговича, вважає оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні адвокат Бакун В.О. підтримав позов ОСОБА_2 з наведених у ньому підстав, наголосив, що ОСОБА_2 заперечує обставини викладені у оскаржуваній постанові, оскільки не вчиняв адміністративного правопорушення, за яке на нього накладено стягнення у виді штрафу. Також повідомив, що ОСОБА_2 сплатив штраф, згідно з оскаржуваною постанови у кратному розмірі.

Представник відповідача ГУНП у Волинській області в судове засідання не з`явився, про день, час місце розгляду справи повідомлений 04.11.2024, що підтверджено розпискою про вручення рекомендованого поштового відправлення. 23.07.2024 через систему Електронний суд подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених письмово, в тому числі з причин звернення до неналежного відповідача (а.с.26-28).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про день, час місце розгляду справи повідомлений 28.10.2024, що підтверджено розпискою про вручення рекомендованого поштового відправлення. 13.08.2024 поштовим зв`язком до суду надійшов відзив представника відповідача УПП, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених письмово (а.с.26-28).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час місце розгляду справи повідомлений 01.11.2024, що підтверджено розпискою про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1764271 від 28 березня 2024 року, винесеною поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, капралом ОСОБА_3 , позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 12.4 ПДР України в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до п. 10.7.39 ДСТУ 4100-2014 Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування знаки 5.45 Початок населеного пункту і 5.46 Кінець населеного пункту повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Частина 1 ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у ході розгляду даної справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» зі швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивачем ОСОБА_2 допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів в населеному пункті с. Затурці, дорога Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне (54 км), а саме при дозволеній швидкості руху 50 км/год., позивач рухався зі швидкістю 86 км/год.

При цьому, у п. 5 складеної постанови серії ЕНА №1764271 від 28.03.2024 вказано, що швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008357.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (пункт 9 частини першої).

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото-і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008357, стверджується сертифікатом відповідності UA.TR.001 241-18, виданим ДП «Укрметртестстандарт» 26.12.2018, дійсний до 26.12.2028, відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС000346 за результатами повірки відповідає вимогам технічної документації як вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год. Пункт 3.5. Розділу 3 ДСТУ 8809:2018 «Терміни та визначення понять» визначає, що ручні прилади контролю, це прилади контролю, які конструктивно створені для утримання в руках і мають в своєму складі пристрої прицілювання, органи ручного керування, дисплеї, тощо і призначені для роботи при безпосередній участі оператора. Прилад TruCAM LTI 20/20 відноситься до категорії лазерних вимірювачів швидкості.

Таким чином, обставин, які б виключали можливість застосування приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008357), судом не встановлено.

Водночас, посилання позивача на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №157/703/20 п. суд не приймає до уваги, оскільки, дане судове рішення, відповідно до ст. 7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України, його висновки не є обов`язковими для врахування.

Відтак оцінюючи докази, долучені представником відповідача до відзиву в обґрунтування складеної постанови, суд вважає таким, що не викликає обґрунтованого сумніву в тому, що позивач ОСОБА_2 28.03.2024 о 11 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , в межах населеного пункту Затурці на дорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне 54 км., як водій, допустив перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля, а саме, рухався зі швидкістю 86 км/год., при дозволеній швидкості руху не більше 50 км/год. чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові, як і не надано доказів на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві та наведених в судовому засіданні представником позивача. При цьому позивач не заперечує, що рухався в межах населеного пункту, але стверджує, що не міг здійснювати заїзд до АЗС на швидкості 86 км/год., де зробив п`ятнадцятихвилинну зупинку.

У оскаржуваній постанові вказано, що водій керував транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , в межах населеного пункту Затурці на дорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне 54 км., і допустив перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля, а саме, рухався зі швидкістю 86 км/год., при дозволеній швидкості руху не більше 50 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

На заперечення обставин, викладених у оскаржуваній постанові, позивач не надав жодних доказів, а тому суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, а відтак не вбачає підстав для скасування постанови.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, які спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 не має, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1764271 від 28.03.2024 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Волинській області Репетуха Валентин Олегович про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий підпис О.Р. ФЕРЕНС-ПІЖУК