Справа № 553/3368/24
Суддя: Ткачук Ю. А.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3368/24
Провадження № 2-а/553/30/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Ткачука Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Чоповда А.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за позовом представника позивача Євсюкова Федіра Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 року представник позивача Євсюков Ф.Б., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 539042 від 18.09.2024 року, винесеної інспектором поліцейського взводу 1 роти 3 УПП в Полтавській області, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за те, що вона, 18.09.2024 року керуючи автомобілем «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Юліана Матвійчука у м.Полтаві, не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснила зупинку у зоні дії цього знаку.

Представник позивача вказує, що позивачка не згодна ані з процедурою розгляду поліцейським відносно неї справи, ані з явно незаконно прийнятим відносно неї рішення, оскільки зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку не здійснювала, а її притягнення до адміністративної відповідальності було здійснено без дослідження доказів, які б вказували про вчинення нею правопорушення та без роз`яснення її процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Відтак, просить скасувати постанову та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 01.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження.

02.10.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу.

08.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позов, з додатками, в якому зазначено, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджується доданим відео з боді камери поліцейського № 470129. Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідає положенням КУпАП. Щодо витрат позивача на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, вважає їх неспіврозмірними із предметом позову та складністю справи. Просить суд, прийняти рішення, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи провести без її участі.

10.10.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про прийняття додаткових доказів витрат позивача на правову допомогу.

У судовому засіданні 13.10.2024 року позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позов просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 539042 від 18.09.2024 року винесену поліцейським взводу № 1 роти 3 БУПП в Полтавській області ДПП Крамар Олександром Павловичем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн. за те, що 18.09.2024 о 16 год 37 хв в м.Полтаві по вул.Юліана Матвійчука, буд. 30, вона керуючи ТЗ не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п.8.4 "в" ПДР України.

Відповідно до п.15.1 ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) - п.15.2 ПДР України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що 18.09.2024 вона керуючи автомобілем рухалась по вул. Юліана Матвійчука в м.Полтаві, рух по які здійснюється в одному напрямку. По обом краям проїзної частини були припарковані автомобілі. Раптом, через проїзну частину почав перебігати пішохід. Вона екстрено загальмувала та прийняла вправо і зупинилась. В цей час, її почали обганяти інші автомобілі, які рухались в попутному напрямку. Коли, приблизно через 30 секунд, вона прийшла до себе від хвилювання та намагалась продовжувати рух, до її автомобілю підійшов поліцейський та повідомив, що вона зупинилась в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена». ЇЇ пояснення, про те, що вона не здійснювала зупинку, а була вимушена зупинитись, поліцейський слухати не став, та запросивши іншу поліцейську, яка здійснювала відеофіксацію на боді камеру, роз`яснив їй її права та повідомив, що пішов складати постанову. Поліцейська повідомила їй, що вона може залишити автомобіль на цьому ж місці та допомогла їй припаркуватись.

Вимушено зупинкою, згідно п.1.10 розділу 1 "Загальні положення" вважається, припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно п.1.10 розділу 1 "Загальні положення" учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин

Правила поведінки водія у разі вимушеної зупинки на дорозі регламентовано п. 15.14 ПДР України у відповідності до якого, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити-діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 ПДР правил, тобто, у разі вимушеної зупинки увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наданого представником відповідача відеозапису, встановлено, що працівник поліції повідомляє водію ОСОБА_1 , яка перебуває за кермом автомобіля, про те, що вона намагалась припаркуватись в місці де зупинка заборонена, роз`яснює їй права, уточнює адресу місця проживання, та не пропонуючи надати пояснення, повідомляє, що зараз буде складено постанову по справі про адміністративне правопорушення та відходить. Після цього працівниця поліції повідомляє водію ОСОБА_1 про те, що вона може залишити автомобіль на місці зупинки та допомогає їй припаркуватись.

Разом з тим, з відеозапису неможливо встановити, що водій ОСОБА_1 дійсно здійснила зупинку транспортного засобу, а також те, що зупинка відбулась в зоні дії дорожнього знаку "Зупинку заборонено".

Враховуючи не спростовані твердження позивача, що зупинка в зоні дії дорожнього знаку "Зупинку заборонено" була вимушеною, викликана появою на проїзній частині пішохода, що вимагало зупинки автомобіля та унеможливлювало його подальший рух, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачем не виконано обов`язку доведення правомірності своїх дій, то суд приходить до висновку про протиправність таких.

За вказаних обставин, в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП , оскільки достатніх доказів її вини у вчиненні даного правопорушення посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила, та не довела вину позивача, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2024 року серії БАД № 539042 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 484,48 грн.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правову допомогу.

Частинами першою та другою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд, вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, зазначає, що ст. 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому суд звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подано: договір про надання правової допомоги від 19.09.2024 року, додаткову угоду від 28.09.2024 року до договору про надання правової допомоги від 19.09.2024 року, детальний опис від 01.10.2024 року наданих послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 19.09.2024 року та додаткової угоди від 28.09.2024 року, акт приймання передачі від 01.10.2024 року наданих послуг (правової допомоги) за договором про надання правової допомоги від 19.09.2024 року та додаткової угоди від 28.09.2024 року, детальний опис від 10.10.2024 року наданих послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 19.09.2024 року та додаткової угоди від 28.09.2024 року, акт приймання передачі від 10.10.2024 року наданих послуг (правової допомоги) за договором про надання правової допомоги від 19.09.2024 року та додаткової угоди від 28.09.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги.

За наданим договором про надання правової допомоги від 19.09.2024, згідно п.3.2 Сторони визначають, що розмір винагороди (гонорару) визначається у кожному випадку надання конкретного виду правової допомоги, та оформлюється шляхом укладення додаткової (их) угоди (угод) до цього договору.

Згідно п. 1.2 додаткової угоди від 28.09.2024 року до договору про надання правової допомоги від 19.09.2024 року, адвокат зобов`язується на підставі наданих клієнтом доказів, а також отриманих адвокатом самостійно, скласти та подати до суду в інтересах клієнта позовну заяву про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до п.2.1 зазначеної додаткової угоди за складання та подання позовної заяви клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі 5000,00 гривень та за здійснення представництва інтересів клієнта та супроводження справи на стадії її розгляду судом першої інстанції в розмірі 5000,00 грн.

Згідно детального опису від 01.10.2024 року наданих послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 19.09.2024 року та додаткової угоди від 28.09.2024 року надані такі послуги: складання та подання до Ленінського районного суду м.Полтави позовної заяви, витрачений адвокатом час 5 годин, вартість 5000,00 грн.

Згідно детального опису від 11.10.2024 року наданих послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 19.09.2024 року та додаткової угоди від 28.09.2024 року надані такі послуги: здійснення представництва інтересів клієнта та супроводження справи № 553/3368/24 на стадії її розгляду судом першої інстанції, шляхом: опрацювання відзиву ДПП від 04.10.2024 на позовну заяву та складання та подання 10.10.2024 до суду відповіді на відзив ДПП, витрачений адвокатом час 3 години, вартість 5000,00 грн.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, а тому вважає, що співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 2500,00 грн. Відтак, саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі ст.247, ст. 122 ст.293 КУпАП, керуючись ст.ст.2,5-11,77,139,241-246,251,255,286,293,295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов представника позивача Євсюкова Федіра Борисовича, в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову від 18.09.2024 року серії БАД № 539042 винесену поліцейським взводу № 1 роти 3 БУПП в Полтавській області ДПП Крамар Олександром Павловичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови серії БАД № 539042 від 19.09.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,48 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 2500,00 грн витрат на правничу допомогу.

В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.11.2024 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Євсюков Федір Борисович, РНОКПП: НОМЕР_3 ,адреса: 01054, м.Київ, вул. Ярославів вал, 38-Б,

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук