Справа № 698/684/24
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/684/24
Провадження №2-а/698/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Пугачовської Т.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №179 від 07 серпня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №179 від 07 серпня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 07.08.2024 року відносно нього відповідачем була винесена постанова № 179 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у сумі 17000,00 грн. Постанова складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 28.07.2024 року. Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 , маючи обов`язок з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений день та час не з`явився, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період дії воєнного стану. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки вона була складена неуповноваженою особою, без участі позивача, зі спливом строку для притягнення до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене позивач ОСОБА_1 просить постанову №179 від 07 серпня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомленням сторін.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №565 (а.с. 17), відповідачем отримано ухвалу суду від 19.08.2024 року про відкриття провадження у справі та адміністративний позов, натомість у визначений судом строк відзив на позов не подано.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.07.2024 року (а.с. 12), 28.07.2024 року було виявлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) на 12:00 25.05.2023 року для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Оповіщення ОСОБА_1 , здійснено шляхом вручен повістки, про отримання повістки ОСОБА_1 поставив особистий підпис. На вказану дату та час даний громадянин не прибув без поважних причин, про неявку до органу військового управління не повідомив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, п.п.1,3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 7 ч. 3, абзац 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і:військову службу», абзац 1 ч.1 та абзац 7 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.210-1 ч.3 КУпАП, в особливий період.

Як вбачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення №179 від 07 серпня 2024 року (а.с. 11), ОСОБА_1 повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) на 12:00 25.05.2023 року, однак не прибув у встановлений термін, відповідно начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн.

В той же час, позивач зазначає, що повістка йому не вручалася в установленому законом порядку та спосіб із зобов`язанням зявитися на 12:00 годину 25.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, як про це зазначено в постанові.Матеріали справи не містять даних про отримання повістки позивачем особисто, відмові від її отримання, застереження про відмову від отримання повістки, акту про вручення повістки, чи відеодоказів такого вручення.

Позивач вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що у нього виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у постанові від 07.08.2024 року, як і відсутній факт ухилення від виконання цього обов`язку.

Судом також встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 не був присутній, копію постанови йому не було вручено в день розгляду.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року№ 3543-XII із змінами та доповненнями, відповідними положеннями КУпАП.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № від (в редакції, яка діяла на дату вчинення адміністративного правопорушення) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по нині.

Отже, в день, коли позивач мав з`явитися до відповідного органу за викликом, а саме 25.05.2024 року діяв особливий період.

Визначальним для кваліфікації дій позивача в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме 25.05.2024 року за повісткою. Відтак, саме 25.05.2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення, проте постанову про адміністративне правопорушення було складено лише 07.08.2024 року.

Щодо порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Згідно ч.4 ст.283 КУпАП, постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 січня 2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 4. вищевказаної Інструкції під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Пунктом 6 Інструкції передбачено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 14 Інструкції передбачено, що постанова відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вищевказаних вимог під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в порушення вимог Інструкції, відповідач не дотримався.

Позивач у своєму позові зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено неповноважною особою, однак із даним твердженнями позивача суд не погоджується, враховуючи наступне.

У відповідності до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати адміністративне стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (надалі Положення).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, в тому числі, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Як заначено у п.11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у п.9 цього Положення здійснюють ще ряд функцій, тобто орган районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до п.9 Положення наділений правом розглядати справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, доводи позивача стосовно того, що справу про адміністративне правопорушення щодо нього розглянуто неповноважною особою, а саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження.

Суд не погоджується із позицією позивача щодо спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою.

Так, згідно з положеннями ст. 38 КУпАП (у редакції, чинній на 25.05.2024 року), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Так, згідно з ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як встановив суд, датою вчинення правопорушення та датою виявлення правопорушення є 25.05.2024 року, а отже, станом на 07.08.2024 року тримісячний строк з дати виявлення правопорушення не минув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зокрема, санкція ч. 3 ст.210-1 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто,КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП посадова особа вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотрималась, і наклала штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, надаючи оцінку правомірності дій відповідача, суд враховує позицію Верховного Суду у постанові від 27.06.2019 у справі №560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210-1КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем не доведено факту вручення ОСОБА_1 повістки про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 12-00 год. 25.05.2024 року. Жодними іншими доказами твердження позивача про те, що він не отримував повістку або ж відмовлявся від її отримання, відповідач не спростував, а отже не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 ст. 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В ході судового розгляду відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Оцінюючи дії службової особи відповідача, якою прийнято оскаржувану постанову, на відповідність критеріям, викладеним у частині 2 статті 2 КАС України, суд приходить до висновку, що, приймаючи оскаржувану постанову, посадовою особою не дотримано встановлених законом підстав та порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити шляхом скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн., позов задоволено в повному обсязі, а тому витрати у відповідності до ч. 1ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 143, 286, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №179 від 07 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.