Справа № 951/636/24
Суддя: Чапаєв Р. В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 951/636/24
Провадження №2-а/951/28/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Чапаєва Р.В., за участі секретаря судового засідання Барилко А.А., представника позивача адвоката Рибачка А.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Рибачок А.М. 05.09.2024 звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення постанови №4/121 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 22.04.2024 щодо ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2024 щодо позивача відповідачем було складено постанову № 4/121 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП), якою позивача визнано винним за ч.2 ст.210 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. Позивач вважає зазначену постанову незаконною, оскільки під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення щодо позивача всупереч вимогам ст.268 КУпАП не забезпечено реалізацію права позивача бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також просить поновити строки на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, що винесена відповідачем, як такі, що пропущені з поважних причин, оскільки, як зазначає його представник адвокат Рибачок А.М. у поданій ним позовній заяві, про факт винесення оскаржуваної постанови позивач довідався лише 22.08.2024, а саму постанову його представник адвокат Рибачок А.М. одержав лише 27.08.2024 у підрозділі Державної виконавчої служби, водночас відповідач та його структурний підрозділ четвертий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав на момент подання позовної заяви на адвокатський запит копії постанови № 4/121 від 22.04.2024 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 16.09.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін

У судове засідання з`явився представник позивача-адвокат Рибачок А.М., просив позов задовольнити у повному обсязі на підставі наявних доказів та з підстав, зазначених у позові. Також просив поновити строк на звернення до суду з даним позовом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Разом з тим, 01.10.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 06.07.2023 ОСОБА_1 була вручена під особистий підпис повістка для явки на 14.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних. У встановлений у повістці день та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та не повідомив про поважні причини неявки. 19.04.2024 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи майором ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення №121 щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП з повідомленням про розгляд справи в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 22.04.2024 постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №4/121 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 210 КУпАП, та на нього накладено штраф в розмірі 1700 грн, з урахуванням матеріалів справи та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до статті 252 КУпАП.

Відповідач звертає увагу на те, що до позовної заяви позивач додав витяг з медичної карти стаціонарного хворого про перебування його на стаціонарному лікуванні з 22.04.2024 по 30.04.2024. Однак після закінчення лікування і до подання позовної заяви (до вересня 2024) позивач не з`явився і не надав до РТЦК та СП жодних документів про поважність причини неявки на розгляд справи про його притягнення до відповідальності. Підсумовуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, що не підлягає до задоволення, тому просить відмовити в позові повністю.

Також у своєму відзиві відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 просить проводити судовий розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Суд належним чином повідомив учасників справи про час та місце розгляду справи, про що свідчать долучені до справи повістки. Позивач та відповідач у судове засідання не з?явилися, тобто не скористалися своїм процесуальним правом брати участь у судовому засіданні. Суд вбачає підстави проводити судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Водночас, в усі судові засідання прибував представник позивача адвокат Рибачок А.М. та брав у них участь.

Суд, заслухавши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 22.04.2024 від імені тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складено постанову № 4/121 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у якій зазначено про таке: «6 липня 2023 року громадянин ОСОБА_4 отримав повістку для явки на 14 липня 2023 року до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення облікових даних. У встановлений день та час громадянин ОСОБА_4 не прибув до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію») та не повідомив жодних поважних причин неявки, даний факт підтверджується копіями облікової картки військовозобов`язаного, копією розписки про отримання повістки, своїми діями порушив вимоги п. 1 ч. 10 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.1 ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_4 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, постановив: накласти на громадянина ОСОБА_5 штраф у сумі 1700,00 гривень.» (а.с. 8, 64-65)

Вирішуючи питання про поновлення визначених частиною 2 статті 286 КАС України та 289 КУпАП строків оскарження винесеної відповідачем постанови за справою про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Основним принципом в адміністративному судочинстві є дотримування критерію розумності для встановлення строків розгляду справ у суді. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, адже будь-яке зволікання (необґрунтоване) може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. Відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Відповідно до КАС України, розумним строком вважається найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Окрім того, процесуальні строки є обов`язковими для дотримання та безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (п. 45 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998).

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

В обґрунтування доводів для поновлення строку звернення з адміністративним позовом представник позивача зазначив, що оскаржувану постанову, яку винесено 22.04.2024, представник позивача отримав лише 27.08.2024, при цьому про сам факт винесення постанову йому стало відомо лише 22.08.2024 (а.с. 6, 9), а тому просить поновити йому строк на звернення до суду з позовом.

Із тексту оскаржуваної постанови, зокрема із записів щодо отримання її копії ОСОБА_1 , виконаній у ній, неможливо достеменно встановити, чи отримував її позивач, і якщо так, то коли саме отримував.

Це обґрунтування на думку суду є поважним, а тому клопотання про поновлення строків на оскарження рішення відповідача як таких, що пропущені з поважних причин, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на його правову природу та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 210 КУпАП, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною 2 статті 210 КУпАП визначено склад правопорушення, що полягає у вчиненні дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, та передбачає стягнення у виді накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» прийнято рішення про проведення загальної мобілізації.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення вказаного вище законодавства саме у такий період може бути підставою для притягнення до відповідальності саме за частиною 2 статті 210 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Судом з аналізу досліджених у відкритому судовому засіданні доказів встановлено, що первинною підставою для здійснення провадження про адміністративне правопорушення відповідачем щодо позивача була необхідність вирішення справи щодо неявки позивача за відповідною повісткою. Дії позивача відповідачем згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19.04.2024 було попередньо кваліфіковано за ч.2 ст.210 КУпАП.

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Наведеними положеннями КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З наведеного слідує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Судом встановлено, що оспорювана постанова винесена за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

З надісланого відповідачем відзиву та копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема із долученого до цих матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що позивач ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст.268 КУпАП був належним чином повідомлений про час та місце розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, зокрема у графі про час та місце розгляду справи, що міститься у згаданому протоколі, відсутні відповідні записи (а.с 55-57).

Тобто відповідач не надав суду доказів належного сповіщення ним позивача ОСОБА_1 про час і місце розгляду згаданої справи про адміністративне правопорушення.

Отже, з огляду на те, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП відповідач не забезпечив можливість позивачу як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою під час розгляду справи, і як наслідок не забезпечив можливість реалізувати інші визначені статтею 268 КУпАП права, а саме знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, суд відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України приймає рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №4/121 від 22.04.2024 та надіслання справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду.

Крім того, як зазначено у позовній заяві та підтверджено долученими до позовної заяви документами, позивач упродовж часу з 22.04.2024 по 30.04.2024 перебував на лікуванні, у зв`язку з чим був позбавлений можливості з`явитися у вказаний період часу, або цікавитися станом розгляду справи, брати участь у будь-яких процесуальних діях, пов`язаних із розглядом вказаної справи. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідачеві не було відомо на момент розгляду справи про наявність можливої поважної причини неявки позивача на розгляд справи про адміністративне правопорушення у цей період часу попри необізнаність ОСОБА_1 із часом та місцем розгляду справи, водночас суд не наділений повноваженнями перевірити та встановити наскільки ця причина була дійсно поважною.

Суд не встановлює інші фактичні обставини та не надає оцінку наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, оскільки така оцінка має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст. 268, 279 КУпАП.

Так само суд не вирішує питання закриття провадження у справі, оскільки вирішення цього питання є передчасним.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 по справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов висновку, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу тощо.

Водночас, як зазначено Верховним Судом процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку статті 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оспорювана постанова підлягає скасуванню саме з процедурних підстав.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.11.2021 у справі №185/8460/16-а, від 25.05.2022 у справі №465/5145/16-а, від 10.04.2023 у справі №510/248/17.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача у розмірі 242 грн 24 коп.

Суд, враховує позицію представника позивача адвоката Рибачка А.М., висловлену ним усно у судовому засіданні 14.11.2024, котрий просив суд не вирішувати рішенням, ухваленим за результатами розгляду цієї справи, питання про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки бажає надалі звернутися із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення з цього процесуального питання. За таких обставин суд цим рішенням не вирішує питання про стягнення витрат на правову допомогу, позаяк таке процесуальне питання не виноситься на вирішення суду відповідною стороною.

Оскільки ухвалою суду від 21.10.2024 у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 було витребувано оригінали матеріалів справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП, і разом із заявою відповідача від 31.10.2024 №27937 вих. ці матеріали надійшли до суду, після розгляду справи № 951/636/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 судом та дослідження згаданих документів у судовому засіданні, оригінали цих матеріалів слід повернути відповідачеві після набрання рішенням законної сили.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 4/121 від 22.04.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно з якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн, а матеріали справи надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 242 грн 24 коп. (двісті сорок дві гривні 24 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №121, постанова від 22.04.2024 №4/121, винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відповідачеві ІНФОРМАЦІЯ_3 після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14.11.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Р.В. Чапаєв