Справа № 737/874/24
Суддя: Кореньков А. А.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 737/874/24
Провадження № 2-а/737/7/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2024 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Куликівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

30 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Чернігівській області та ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3107863 від 22.09.2024 за ч. 1 ст. 121 КУпА, якою на позивача накладено адміністративне стягнення в сумі 340 грн..

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 22.09.2024 о 14 год 45 хв. в с. Жуківка, вул. Центральна, 48 він керував транспортним засобом ВАЗ 21102 державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що на автомобілі відсутні задні бризговики, передбачені конструкцією автомобіля, за що поліцейським було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення передбачене ч.1 ст.1 КУпАП. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки поліцейським не було доведено, що конструкція автомобіля яким він керував передбачає встановлення бризковиків. До постанови не було додано жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення.

Ухвалою суду від 01.10.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розгляд справи 10.10.2024 року відкладено в зв`язку з неявкою відповідачів.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Головне Управління Національної поліції в Чернігівській та Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суд не повідомили, відзиву на адміністративний позов не надали, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи проходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2024 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3107863, винесену поліцейським ЧРУП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Зелляком С.В., водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за те, що він 22.09.2024, о 14 год. 45 хв. в с. Жуківка керував автомобілем в якому відсутні задні бризговики, передбачені конструкцією автомобіля, чим порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення на водія накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., що передбачено санкцією ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі ПДР).

Відповідно до п. 31.4.7 ПДР України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам інших інші елементи конструкції:.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються крім іншого протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зауважує, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Разом з тим, всупереч положенням ст. 77 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в спірній постанові, покладених суб`єктом владних повноважень в основу прийнятого рішення, а відтак, і вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій або бездіяльності, які об`єктивно утворюють склад інкримінованого йому правопорушення в розумінні ст. 9 КУпАП, суду не надано.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки лише опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18).

Відповідачі у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, в судове засідання двічі не з`явились, відзиву на позовну заяву не подали, всупереч вимогам ч. 2 ст. 131 КАС України причини неявки суду не повідомили, тим самим знехтували своїми процесуальними правами щодо надання суду доказів та доведення правомірності прийнятого рішення, що у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в даній категорії справ є їх процесуальним обов`язком.

Запитувані судом матеріали, які стали підставою для притягнення 22 вересня 2024 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП суду не надані.

За таких обставин, така бездіяльність відповідачів позбавляє суд можливості перевірити дотримання ними, як суб`єктами владних повноважень, закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , та з огляду на положення ч. 4 ст. 159 КАС України розцінюється судом як визнання відповідачами позову.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» від 23.07.2002 (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню, адміністративна справа закриттю, через недоведеність порушення позивачем вимог п. 31.4.7 ПДР, а відтак і факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 159, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕНА № 3107863, винесену 22 вересня 2024 року поліцейським ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Зеляком С.В про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Куликівський районний суд Чернігівської області.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6.Повний текст рішення складений 14 листопада 2024 року.

Суддя Андрій КОРЕНЬКОВ