Справа № 711/4656/24
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4656/24
Номер провадження2-а/711/45/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацької Н.М.,

за участю секретаря: Мелещенко О.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У позовній заяві зазначає, що позивач на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року Л? 3633-1Х прибув 27.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення адреси проживання, номерів засобів зв?язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані (оновлення даних).

За результатом опрацювання документів, відповідачем було винесено постанову N?313 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 травня 2024 (оскаржувана постанова), яка мотивована тим, що 27.05.2024 о 20 годині 45 хвилин в ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що позивач будучи призовником не з`явився на призовні комісії та по досягненню 27-ми річного віку не став на військовий облік військовозобов`язаних та не оформив військово обліковий документ чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервісті які визначені додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року N? 1487 та ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». Зазначено, що адміністративне правопорушення скоєно під час дії особливого періоду, яке передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 000, 00 грн.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, порушено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, неправильно з?ясовано обставини та неправильно застосовано законодавство.

Позивач ОСОБА_1 , 02.02.2017 року отримав посвідчення про приписку до призовної дільниці N НОМЕР_1 .

18.02.2022 року отримав пенсійне посвідчення НОМЕР_2 за яким йому призначено пенсію по інвалідності 2 група, загальне захворювання з терміном дії: довічно.

27 років позивачу виповнилось 30 травня 2022р.

З вказаного часу, позивачу не надходило повідомлень, викликів, повісток для необхідності прибуття до ТЦК.

Відповідач, застосував до спірних правовідносин положення статті 210 КУпАП на час складення протоколу.

Позивач вважає, що застосування поточної редакції статті 210 КУпАП є неправомірним. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_9 статті 210 КУпАП була в наступній редакції:

Порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку

Порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п?ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням того, що в протоколі визначено порушення за яким позивач мав прибути до призовної комісії по досягненню 27 - ми річного віку, наступний день від настання 27 років, є першим днем порушення і датою вчинення адміністративного правопорушення.

В разі якщо відповідач вважав, що вказане правопорушення є триваючим, воно було розпочато за попередньої редакції статті 210 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 9 травня 2024 року N? 3696-IX викладено статтю 210 КУпАП в повій редакції.

Серед збільшення санкції наявна примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідач не вказав чи були ним вжиті заходи визначені в примітці до статті 210 КУПАП.

Вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати вимоги статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, застосовувати підвищену відповідальність за порушення вчинене починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_9 є незаконним.

Відповідно до статі 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані , зокрема визнані у встановленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за стоном здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Відтак, позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльність повкладаються на відповідача.

Це означає, що ця норма Закону встановлює презумпцію вини суб?єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує. Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб?єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Наявність події порушення доводиться шляхом надання доказів.

В оскаржуваній постанові не конкретизовано об`єктивної сторони правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови, неможливо встановити коли і до якої призовної дільниці мав з`явитися позивач та після якого чергового призову, коли він відбувався і чи повідомлявся про необхідність явки.

Таке рішення суб?єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб?єкта владних повноважень.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Приписами ст. 38 КУпАП визначено строки накладення адміністративного стягнення - адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судці).

Притягнення до відповідальності майже через два роки не відповідає приписам статті 38 КУпАП.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків,

передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 38 КУПАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

На підставі указаного просить суд витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) всі матеріали справи про адміністративне правопорушення за якими винесена постанова N? 313 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 травня 2024 відносно

ОСОБА_1 та визнати протиправною та скасувати постанову N? 313 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 травня 2024 винесену Начальником

ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі закрити.

Ухвалою від 11.06.2024 прийнято заяву до розгляду та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач, скориставшись своїм правом, 01.07.2024 подав до суду відзив, у якому зазначає, що позивачем в позовній заяві зазначено два відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 . Відповідно до 4.4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб?єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу (ВС/КАС у справі N?742/2298/17 від 17.09.2020), оскільки посадова особа відповідного орану діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просять виключити з числа відповідачів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 . Зазначають, що заперечують проти позовних вимог з підстав наступного. 27.05.2024 громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 при уточненні облікових даних було з`ясовано, що він не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 та не оновлював свої військово-облікові лані, в результаті чого у нього відсутній діючий військово-обліковий документ, дані дії призвели до порушення вимоги Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які додатком до Порядку організації та ведення військово обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 N?1487, згідно яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованому (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов?язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов?язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу).

Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

Частиною 6 статті 22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» також передбачено що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни у країни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон у країни.

У ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ з 24.11.2022.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП склала уповноважена посадова особа оператор ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат ОСОБА_3 , згідно вимог ст.254 КУпАП.

Свідки правопорушення, яке було виявлене 27.05.2024 стали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони були ознайомлені з матеріалами справи та підтвердили що згідно витягу з протоколу N?9 від 24 листопада 2022 року громадянин ОСОБА_1 зобов?язаний був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 після виповнення 27 років, матеріали справи щодо ухиляння від призову направити до правоохоронних органів Громадянин ОСОБА_1 здійснював дії щодо ухиляння від військового обліку.

Позивач особисто надав пояснення в протоколі та підтвердив, що положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому доведені та зрозумілі, а також підтвердив факт свого не перебування на військовому обліку та визнав свою провину Заяв, клопотань та зауважень до змісту протоколу та обставин справи не заявляв, документів, які бажає долучити до протоколу не надавав, лише зазначив не мав змоги з`явитися в зв`язку з війною. Але навпаки всі військовозобов`язані у зв`язку з війною повинні були з`явитися для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів. визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядав начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 і враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП в особливий період, постановив за порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП шляхом накладення штрафу у мінімальному передбаченому розмірі у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Кодекс України про адміністративні правопорушення: Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення с: своєчасне. всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про резервістами правил такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними. військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210. 2101, 211 (крім Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. (ет.246 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ст.254 КУпАП).

Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді) (ст.38 КУпАП).

Тривале правопорушення - правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов?язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності).

Тобто неприбуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є триваючим правопорушенням.

Тобто правопорушник тривалий час не виконував свої обов`язки ухилявся від військового обліку та не мав військово-облікового документа, але виявлено було лише після прибуття ОСОБА_1 , а саме 27.05.2024, тому строки розгляду справи не порушено.

Закон України "Про військовий обов?язок і військову службу" на момент виявлення правопорушення: Частина 9 стаття 1. Щодо військового обов?язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; Військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частина 1 статті 15. На строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Частина 1 статті 37. Взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України:

2) на військовий облік військовозобов`язаних: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників:

Частина 11 статті 38. Призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв?язку та електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року

пункт 19. Призовники. військовозобов?язані та резервісти. винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

пункт 20. Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

пункт 81. Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків. визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку.

Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року N?1487

1. Призовники, військовозобов?язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (заресстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов?язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов?язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов?язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на селищних, міських рад: персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських.

2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях. повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду. направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військові службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов?язаних та резервістів;

4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров?я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров?я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;

8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час з підстав, визначних у статі 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

9)негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа;

10)звіряти не рідше одного разу на п?ять років власні персональні дані з обліковими даними районних міських територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

11) подавати шороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадянь на відстрочку від призову на базову військову службу.

2. Якщо за будь-яких обставин повістка районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на базову військову службу, визначеного указом Президента України.

3.Призовники, військовозобов?язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

4. Громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на базову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

3 огляду на зазначене вище вважають, що вимоги позивача про скасування постанови є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Просять відмовити позивачу в задоволенні адміністративному позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у повному обсязі, залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 N?313 від 27.05.2024 - без змін, виключити з числа відповідачів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач, у свою чергу, 17.09.2024, звернувся до суду з відповіддю на відзив та зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , і досягнув 27 років ІНФОРМАЦІЯ_9. 3 моменту настання цього віку і до дати винесення постанови N?313 від 27 травня 2024 року пройшло 2 роки. Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення. Тема триваючого правопорушення є центральною в багатьох справах, пов?язаних із адміністративною відповідальністю за порушення правил військового обліку.

Відповідачі часто стверджують, що неприбуття на облік після досягнення 27-річного віку є триваючим правопорушенням, яке продовжується доти, доки особа не виконає свій обов?язок або це порушення не буде виявлене військовими органами. Однак, така позиція потребує глибшого розгляду, оскільки відсутність військово-облікових дій після досягнення 27 років не е класичним прикладом триваючого правопорушення. Нижче будуть наведені аргументи проти триваючого правопорушення: 1. Разовий характер обов?язку стати на облік після 27 років. Законодавство передбачає, що по досягненню 27 років призовник повинен стати на облік військовозобов?язаних. Це дія, яку особа повинна виконати одноразово - з?явитися до відповідного ТЦК та СП і виконати свої зобов?язання щодо військового обліку. Якщо ця дія не була виконана вчасно, правопорушення стається в момент досягнення відповідного віку. Це не є процесом, який триває постійно, а саме невиконання обов?язку не є динамічним або безперервним, як у випадку з дійсно триваючими правопорушеннями, наприклад, незаконною забудовою або безперервним користуванням майном. 2.Відсутність активних дій з боку призовника. Після досягнення 27-річного віку призовник вже не здійснює жодних активних дій, які б створювали триваючий стан порушення. Це означає, що особа не перебуває в стані "ухиляння" чи "приховування". Навпаки, невиконання зобов?язання сталося в конкретний момент часу і надалі не вимагає жодних дій з боку особи. Відсутність будь-яких активних дій не може створювати безперервного порушення.

Законодавчі вимоги щодо триваючих правопорушень. Тривале правопорушення, як визначається судовою практикою та законодавством, передбачає постійний стан порушення. Наприклад, незаконна діяльність, яка триває до моменту її припинення, або певна поведінка, яка повторюється протягом часу, створює триваюче порушення. У випадку з військовим обліком, правопорушення має разовий характер, оскільки воно пов?язане з конкретним обов?язком у визначений законом момент - досягнення 27 років.

Залежність від дій ТЦК. Для того щоб подальші дії особи могли розцінюватися як правопорушення, необхідні офіційні дії з боку ТЦК. Це можуть бути виклики, повістки або інші офіційні повідомлення, які б вимагали з?явитися до ТЦК та виконати військові обов?язки. Якщо особа не отримувала жодних викликів або повідомлень і сама з?явилася до ТЦК, як це сталося у випадку позивача 27 травня 2024 року, це свідчить про відсутність умислу уникати обов?язків і про відсутність триваючого правопорушення.

Обмеження строків накладення стягнень. Адміністративні стягнення за такі правопорушення, згідно зі ст.38 КУПАП, можуть бути накладені не пізніше двох місяців з дня вчинення правопорушення. У випадку триваючого правопорушення цей строк обчислюється з дня його виявлення. Однак у разі, якщо особа не виконала обов?язок стати на облік після досягнення 27 років, це правопорушення не може бути безперервним, оскільки вже через два місяці після вчинення правопорушення строк накладення стягнення спливає. Відповідно, вимагати від особи відповідальності після цього терміну не є правомірним.

З урахуванням того, що неприбуття на військовий облік після досягнення 27 років є разовим порушенням, яке сталося в момент, коли особа повинна була виконати свій обов?язок, його не можна вважати триваючим правопорушенням. Відповідно, застосування до позивача штрафу за 4.3 ст. 210 КУпАП є безпідставним, оскільки строк давності для притягнення до відповідальності давно сплив.

Відсутність умислу ухилятися від військових обов?язків. 27 травня 2024 року позивач добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оновлення своїх військово-облікових даних, що свідчить про відсутність умислу ухилятися від військового обліку або порушувати будь-які норми законодавства. Позивач діяв відповідно до нового законодавства, яке вимагало актуалізації даних щодо військового обліку. Проте на позивача було накладено штраф за ч.3 ст. 210 КУпАП, що є непропорційним реагуванням на добровільну явку до ТЦК з метою виконання своїх обов?язків.

Частина 3 ст. 210 КУПАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, була введена в дію лише 19 травня 2024 року. Відповідно до ст.58 Конституції України закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, не мають зворотної дії в часі. У даній ситуації правопорушення, за яке мене притягнуто до відповідальності, нібито відбулося після досягнення 27 років, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_9. Проте на той момент норма ч. 3 ст. 210 КУпАП ще не існувала. Відповідно, застосування нової норми до подій, що відбулися до її введення, с незаконним.

ТЦК не надав жодних доказів того, що позивач отримував повістки або повідомлення про необхідність з`явитися до ТЦК для уточнення своїх військово-облікових даних до або після досягнення 27-річного віку.

Відповідно до ст.77 КАС України тягар доведення правомірності своїх дій покладається на відповідача. Відсутність таких доказів свідчить про безпідставність накладення на мене адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність, не мають зворотної сили. Вважає, що позивача не можна притягувати до відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, яка була введена в дію лише у травні 2024 року.

Звернув увагу на прецедентні рішення судів та підтримав вимоги позову.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги та просив їх задоволити. Пояснив, що у 2012 році отримав посвідчення про приписку до призовної дільниці. Повідомив, що його ніхто не викликав для уточнення його даних та не повідомляв йому про його обов`язки. У кінці лютого 2022 року приходив до Центру комплектування, а потім на початку березня 2022 року. Йому повідомили, що відсутні бланки військових квитків та якщо у нього немає цього квитка, то це і не потрібно. У подальшому в червні 2022 року знову з`явився до ТЦК, став у чергу, подав документи (оригінал паспорту, «приписне», пенсійне посвідчення, ідентифікаційний код) та йому повідомили, що він не підлягає до мобілізації, бланків військових квитків немає та для мобілізації є багато людей. Усі пояснення працівниками надавались усно. Позивач до відповідача письмово не звертався. Повідомив, що після зміни свого прізвища у 2016 році про це не повідомляв Територіальний центр комплектування. Детально роз`яснив, що з 23.03.2016 та по 27.05.2024 до ТЦК та СП не звертався.

Представники відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши позивача, повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Вказані правовідносини регламентуються як нормами КУпАП, а правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КАС України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

24.02.2022 відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні встановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. Згодом строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований в АДРЕСА_2 (що підтверджується наданою копією паспорту серії НОМЕР_4 , виданого Придніпровським РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області 21.04.2016 року).

Згідно свідоцтва про зміну імені позивач змінив прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », про що свідчить надана копія посвідчення від 23.03.2016 серія НОМЕР_5 .

Згідно копії посвідчення про приписку до призивної дільниці НОМЕР_1 призовник 1995 року народження ОСОБА_1 приписаний до призовної дільниці. Посвідчення датоване 02.02.2012.

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 від 18.02.2022 ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно.

Згідно протоколу № 313 від 27.05.2024 складеного оператором ІНФОРМАЦІЯ_8 солдатом ОСОБА_3 встановлено, що 27.05.2024 о 20 год. 45 хв. в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , будучи призовником, не з`являвся на призовні комісії та по досягненню 27-ми річного віку не став на в/облік військовозобов`язаних та не оформив в/обліковий документ, чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 та ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Чим вчинив правопорушення під час дії особливого періоду, яке передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Факт вчиненого правопорушення засвідчили свідки.

ОСОБА_1 власноручно засвідчив своїм підписом, що йому роз`яснені права та повідомлено про розгляд матеріалів.

Також ОСОБА_1 власноручно виконав написання пояснень, згідно яких, він, будучи призовником, не з`явився на призовні комісії та по досягненню 27-ми річного віку не став на в/облік військовозобов`язаних та не оформив в/обліковий документ, тому що не мав змоги у зв`язку з війною.

Постановою № 313 від 27.05.2021, враховуючи те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, яке передбачене ч. 3 ст. 210КУпАП, на нього накладено штраф у сумі 17000 грн.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення № 313 від 27.05.2024 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно зі згаданим раніше Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, з 24.02.2022 на території України діяв особливий період.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Абзацом 3 ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами не прибуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 28 липня 2010 року №673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», якою визначено виключний перелік поважних причин не прибуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункті в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Указана стаття містить примітку « Положення статей 210, 210 - 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.»

Зі змісту оскаржуваної постанови, долученої позивачем, вбачається, що йому інкримінується порушення вимог ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які є Додатком до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно з абз.8 ч.3 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІ військовий обов`язок включає «виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку».

Відповідно до ч.8 ст.2 зазначеного Закону виконання військового обов`язку в запасі військовозобов`язаними полягає у дотриманні порядку і правил військовог обліку.

Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови, а також в редакції цієї статті станом на час зміни прізвища позивача у 2016 році) призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

В силу абзаців 8 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервісті»), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) місце народження; 6) стать; 7) місце проживання та місце перебування; 8) відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження); 8-1) відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); 9) реквізити паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон (серія, номер, дата видачі, орган, що видав, строк дії); 9-1) відомості про громадянство; 10) відомості про документи, що підтверджують смерть особи або визнання особи померлою чи безвісно відсутньою; 11) відомості щодо визнання особи недієздатною (поновлення дієздатності); 12) відомості про зайнятість (код підприємства, місце роботи, посада); 13) реєстраційний номер облікової картки платника податків; 14) відцифрований образ обличчя особи; 15) відомості про дату виїзду за межі України та дату повернення на територію України; 16) відомості про освіту та спеціальність; 17) відомості про стан здоров`я (у тому числі про встановлення, зміну групи інвалідності), що збираються з метою визначення придатності для виконання військового обов`язку; 18) відомості про притягнення до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення); 19) відомості про розгляд судом кримінальної справи, вирок, що набрав законної сили; 20) відомості про наявність (відсутність) судимості; 21) унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); 22) відцифрований образ обличчя особи (за наявності).

Щодо інкримінованого позивачу порушення вимог абзацу 8 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервісті») та ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови), слід зазначити наступне.

Згідно оскаржуваної постанови, позивачу інкримінується те, що позивач своєчасно особисто не повідомив відповідача про зміну облікових даних.

Так, ОСОБА_1 , під час перебування з 02.02.2012 на військовому обліку військовозобов`язаних всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, з березня 2016 року, змінивши своє прізвище, згідно свідоцтва про зміні імені, але в семиденний термін не повідомив про зміну своїх персональних даних та протягом більше 5-ти років не звіряв свої персональні дані з військовими обліками, що передбачено переліченими вище законодавчими актами, чим порушив правила військового обліку під час дії військового стану в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Більш того, ОСОБА_1 не вчинив інші альтернативні дії щодо спроб інформування ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зміни свого прізвища, оновлення даних, отримання необхідного військово-облікового документу тощо, аніж відвідування указаної установи, а саме не направлено звернень засобами поштового чи електронного зв`язку звернень.

Згідно ст.235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд, дослідивши зміст протоколу, суд зазначає, що він містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП. Крім того, позивач не заперечує факт отримання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, при цьому будь-яких зауважень щодо його змісту, при отриманні останній не висловлював, в графі пояснення вказані ним пояснення, а саме, що « ОСОБА_1 , будучи призовником, не з`явився на призовні комісії та по досягненню 27-ми річного віку не став на в/облік військовозобов`язаних та не оформив в/обліковий документ, тому що не мав змоги у зв`язку з війною.»

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідност.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Отже, враховуючи встановлені обставини адміністративне стягнення накладене постановою № 313 від 27.05.2024 , згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в межах двохмісячного строку з моменту виявлення правопорушення та складення протоколу від № 313 від 27.05.2024.

З урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на рахунок держави, враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи.

Керуючись ст.ст.2,5-9,72-77,90,243-246,250,271,286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька