Справа № 490/8774/24
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/8774/24
н/п 2-а/490/130/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участі секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 року адвокат Петровський Л.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.09.2024 року після блокування його карткового рахунку дізнався про винесення відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_2 постанови №426 від 17.06.2024 року, на підставі якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17000 грн., за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що відповідачем порушено тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, винесення оскаржуваної постанови відповідачем проводилося без позивача, якого не було повідомлено про розгляд справи, а за такого відповідачем не з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи. Оскаржувана постанова винесена до закінчення строку встановленого законом для уточнення військово-облікових данних військовозобов`язаними, та позивачем було пред`явлено наявний у нього військово-обліковий документ - "приписне". Також зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено неповноважною особою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

03.10.2024 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.10.2024 року вищезазначений позов було залишено без руху.

17.10.2024 року позивач надав суду заяву на виконання вимог вищезазначеної ухвали від 03.10.2024 року.

Ухвалою судді від 21.10.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06.11.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає про необґрунтованість позовної заяви та її безпідставність.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що 11.06.2024 було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який у період проведення мобілізації, в особливий період, не мав при собі жодних військово-облікових документів, про що було складено відповідний рапорт. Позивачу було повідомлено про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію відсутність при собі військово-облікових документів та повідомили про необхідність складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Останній добровільнозголосився проїхати до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що позивач вводить в суд в оману, зазначаючи про те, що йому не було вручено повістку, оскільки відповідна повістка йому вручалася на розписці до якої він поставив власний підпис та в подальшому прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наявність або ж відсутність будь-якого військово-облікового документа також з`ясовувалося уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення, особою під час відповідної процесуальної дії, що відображено і по тексту протоколу.

Зазначає, що позивача було ознайомлено зі змістом протоколу та доведено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема те що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, про що свідчить його підпис у відповідній графі.

Позивач не відмовлявся від підпису у протоколі, будучи ознайомленим зі змістом протоколу жодних зауважень чи заперечень до його змісту не заявляв, чим побічно визнав обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

В ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, позивач, з урахуванням часу, який йому знадобиться для участі у справі, виявив бажання розглянути останню саме 17.06.2024 о 12.00 год. Тобто, позивач був обізнаний про розгляд його справи у зазначену вище дату та час.

Вказує, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови зазначено всі необхідні відомості, в тому числі й про розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення, саме у національній валюті.

Зазначає, що на час розгляд адміністративної справи здійснено тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на період тимчасової відсутності керівника є повноважним на вчинення всіх дій, як начальник.

Вважає, що всі перелічені по тексту позову «порушення» є уявними, вони жодним чином не стосуються процедури розгляду та подальшого винесення оскаржуваної постанови №426 від 17.06.2024, адже матеріали судової справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення порядку чи то процедури, передбаченої для розгляду уповноваженою на те особою відповідної постанови, за такого твердження позивача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене вище, відповідач вважає, що позовна заява має бути залишена без задоволення.

Проаналізувавши аргументи сторін наведені ними в позові та відзиві, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 «Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».

Відповідно до ч. 2 ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Як вбачається зі змісту Протоколу №426 про адміністративне правопорушення від 11 червня 2024 року, 11.06.2024 близько 08 год. 15 хв. в Центральному районі м. Миколаєва, в районі АЗС «ANP», що розташована за адресою Одеське шосе, 92, було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, в порушення ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у

період проведення мобілізації не мав при собі військово-облікового документа, під час складання протоколу також не мав при собі, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Також в зазначеному протоколі міститься інформація, що ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також в протоколі міститься інформація щодо повідомлення, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 17.06.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 кабінет №7 та в протоколі в графі "підпис особи, що притягається" містить підпис позивача та дата "11.06.2024 року". Також підпис позивача міститься в графі "Другий примірник протоколу отримав (ла)".

В письмових поясненнях військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_2 від 05.11.2024 року, зазначено, що 11.06.2024 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув громадянин ОСОБА_1 .

Також йому - старшому солдату ОСОБА_2 , було надано рапорт відповідно до якого 11.06.2024 близько 08 год. 15 хв. в Центральному районі м. Миколаєва, в районі АЗС «ANP», що розташована за адресою Одеське шосе, 92, під час здійснення опопвіщення був виявлений вищевказаний громадянин, який у період проведення мобілізації, в особливий період, перебував без військово-облікових документів.

На уточнююче запитання щодо наявності чи відсутності при собі будь-якого військово-облікового документа ОСОБА_1 повідомив, що при собі із документів нічого окрім паспорта не має. Відповідно, було складено протокол про адміністративне правопорушення, ознайомлено позивача зі смістом протоколу, правами передбаченими статтями 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та з позивачем було узгоджено дату та час розгляду справи, про що позивач розписався та отримав другий екземпляр протоколу. від пояснень позивач відмовився та після складання протоколу покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається зі змісту Постанови №426 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.06.2024 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Також в оскаржуваній постанові наведено обставини вчинення правопорушення, а саме, що 11.06.2024 близько 08 год. 15 хв. в Центральному районі м. Миколаєва, в районі АЗС «ANP», що розташована за адресою Одеське шосе, 92, було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, в порушення ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у період проведення мобілізації не мав при собі військово-облікового документа, під час складання протоколу також не мав при собі, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Вказана постанова підписана ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 .

Як вбачається з витягів з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) за №113 від 03.06.2024 року та №129 від 25.06.2024 року, в період з 03.06.2024 року по 25.06.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_4 перебував у відряджені та в означений період, в тому числі і 17.06.2024 року, тимчасове виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 було покладено на майора ОСОБА_5 .

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу за мобілізацією в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. 6 статті 22 Закону №3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 2 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пп. 2 п. 120 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, визначено, що у зв`язку зі службовою необхідністю на військовослужбовця, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою рівнозначною або вищою посадою, а саме: невакантною - у разі тимчасової відсутності, або внаслідок усунення від виконання службових обов`язків чи відсторонення від виконання службових повноважень військовослужбовця, який її займає.

Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Керуючись ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши оскаржувану постанову, судом встановлено що вона відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.

Накладення адміністративного стягнення відбулося в межах строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови здійснене уповноваженою особою, в межах своїх повноважень, позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

До аргументів позивача про пред`явлення наявного у нього військово-облікового документу - "приписного", суд ставиться критично, оскільки на підтвердження цього позивачем не надано належних доказів, а наявні в матеріалах справи докази, які були досліджені судом, спростовують таке твердження позивача, також суд зазначає, що позивачем ні разом з позовною заявою, ні в період розгляду справи судом, так і не було надано суду копію зазначеного "приписного".

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Всебічно дослідивши обставини справи, а також надані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Постанову №426 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17 червня 2024 року , якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст. 210-1 КУп АП, а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн., залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Саламатін