Справа № 200/1839/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 листопада 2024 року

м. Київ

справа №200/1839/24

адміністративне провадження № К/990/38024/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №200/1839/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати в період з 29 січня 2020 року до 20 травня 2023 рік грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року до 20 травня 2023 рік, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії щодо оподаткування військовим збором доходів у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останнього в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганських областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації починаючи з 1 грудня 2016 року до 1 березня 2023 року;

- зобов`язати виплатити утримане оподаткування у вигляді військового збору з доходів у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останнього в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганських областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації починаючи з 1 грудня 2016 року до 1 березня 2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2024 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 7 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд».

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, скаржнику пропонувалось усунути недоліки, шляхом подання до суду: 1) документу про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі; 2)касаційної скарги у новій редакції, в якій чітко перелічити судові рішення, які оскаржуються, із зазначенням меж їхнього оскарження, 3) докази надсилання копії касаційної скарги у новій редакції іншим учасникам справи.

На виконання вказаної ухвали суду, скаржником 21 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. До клопотання від 21 жовтня 2024 року скаржником було долучено документ про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі та касаційну скаргу від 21 жовтня 2024 року №06/932, у якій міститься вимога ідентична первісно поданій касаційній скарзі, зокрема, скаржник просить суд скасувати лише рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року і не зазначає жодних вимог щодо постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2024 року, якою переглянуто рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі № 200/1839/24.

Таким чином, скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині подання касаційної скарги у новій редакції, в якій чітко перелічити судові рішення, які оскаржуються, із зазначенням меж їхнього оскарження та доказів надсилання копії касаційної скарги у новій редакції іншим учасникам справи.

Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 КАС України, застосовуються положення статті 169 КАС України.

З огляду на те, що станом на 6 листопада 2024 року заявник не усунув в повному обсязі зазначені в ухвалі суду від 10 жовтня 2024 року недоліки касаційної скарги і не просив продовжити строк на їх усунення, скарга не приймається до розгляду і повертається особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №200/1839/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

..........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду