Справа № 754/12695/24
Суддя: Скрипка О. І.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/178/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2024 року Деснянський районний суд м.Києва в особі головуючого-судді Скрипки О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону полку-2 Управління патрульної поліції в м.Києві капрал поліції Демко Оксана Ігорівна про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.09.2024 року, керуючи власним автомобілем «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись вулицею Березняківська в напрямку Дарницького мосту в м.Києві він був зупинений інспектором 1 взводу З роти 1 батальйону полку-2 Управління патрульної поліції в місті Києві капралом поліції Демко О.І. на блокпості, що знаходиться на автодорозі, що не має назви вулиці і розташований між вулицями Березняківська і Петра Радзіня під естакадою, на якій розташована залізнична станція міської електрички "Лівий Берег". Одразу після зупинки інспектором Демко О.І. його було повідомлено про, ніби то, порушення п. 8.4. Правил дорожнього руху, а саме: порушення вимог дорожнього знаку 3.41. (Контроль), не зупинившись перед вказаним знаком. Почувши незгоду із рішенням про порушення, інспектор Демко О.І. висунула вимогу надати документи для перевірки, після надання яких інспектор Демко О.І. роздрукувала постанову і надала її для ознайомлення.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що дорожній знак 3.41 Контроль на вулиці Петра Радзіня на момент розгляду справи було встановлено невідомими особами з порушенням передбаченого законодавством порядку. Крім того, місцем вчинення правопорушення вказана лише вулиця, без будь-яких інших орієнтирів (адреса, кілометровий показник). Фактичну зупинку було здійснено на блокпості, що знаходиться на автодорозі, що не має назви вулиці і розташований між вулицями Березняківська і Петра Радзіня під естакадою, зверху якої розташована залізнодорожна станція міської електрички "Лівий Берег". На думку позивача, відсутність в системі регулювання дорожнього руху на вулиці Петра Радзіня встановленого згідно вимог ПДР та Державних стандартів дорожнього знаку 3.41 Контроль і наявність такого знаку, розміщеного без дотримання таких вимог, не може складати об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. А відтак, водій не може нести відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків, які встановлено з порушенням стандартів. Тому, слід вважати, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, як передбачено в п. 10.5.33 ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», знак 3.41 «Контроль» потрібно застосовувати, шоб заборонити транспортним засобам проїзд контрольного посту й установлювати в місці, де повинен зупинитись транспортний засіб. Виходячи з цього, дія знаку 3.41 «Контроль» розповсюджуються лише на місце, де він встановлений, та не може розповсюджуватися на невизначену відстань або зону. З постанови, що оскаржується не зрозуміло на якій відстані знаходиться стаціонарний контрольний пункт поліції від встановленого дорожнього знаку 3.41 «Контроль», не зазначений визначений порядок проїзду транспортних засобів через територію, яку займає стаціонарний контрольний пункт поліції з урахуванням потреби їх перевірки. Також, позивач звернув увагу на те, що як вбачається із оскаржуваної постанови у графі «7. До постанови додаються» зазначено лише БК473275. Інших доказів в розумінні правил ст.251 КУпАП, у тому числі фото та відео зйомки, у постанові про притягнення до відповідальності відповідачем не наведено.

З наведених підстав позивач вважає, що його безпідставно та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 12.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14.10.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача Кубрака О.І. на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що інспектор поліції діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотримання всіх вимог, встановлених чинним законодавством, в зв`язку із чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону полку-1 УПП в м.Києві капрала поліції Демко О.І. серії ЕНА № 2967523 від 02.09.2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 02.09.2024 року о 20.42 год.в м.Києві по вул.Петра Радзіня ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.42 Контроль, не зупинившись перед контрольним пунктом, чим порушив п.8.4.в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, відповідальність за даною нормою настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються розділом 33 Правил дорожнього руху, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Дорожній знак, визначений пунктом 3.41 "Контроль" глави 3 "Заборонні знаки" розділу 33 "Дорожні знаки" Правил дорожнього руху, передбачає заборону проїзду без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Позивач у позові не заперечує, що не зупинився перед дорожнім знаком 3.41 "Контроль".

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 78 КАС України). З урахуванням наведеного, що позивач не зупинився перед дорожнім знаком 3.41 "Контроль", так як він дану обставину не заперечує.

Також, визнання позивачем вказаної обставини підтверджується і відеозаписом з боді-камери поліцейського інспектора, надана відповідачем до відзиву, номер якої зазначено в оскаржуваній постанові. Так, з відеозапису вбачається, позивач на місці зупинки підтвердив, що не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41.

Подальші заперечення позивача щодо порушення ним ПДР суд оцінює критично, оскільки вони надані з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Також позивач зазначає, що знак 3.41 встановлено з порушенням вимог ДСТУ 4100-2021.

Суд звертає увагу, що ДСТУ встановлює стандарти для дорожніх знаків. Однак, якщо знак не відповідає ДСТУ, але при цьому є видимим, то сама лише невідповідність стандартам не виключає обов`язку дотримання вимог дорожнього знаку.

Із наданої позивачем суду фотографії з місця зупинки вбачається, що дорожній знак 3.41 є повністю видимий, а тому позивач мав реальну можливість побачити цей знак і зобов`язаний був виконати вимогу цього дорожнього знаку та здійснити зупинку транспортного засобу.

Крім того, невідповідність встановлення даного дорожнього знаку не встановлено компетентними органами, а тому він є обов`язковим до виконання водіями.

Слід відхилити і посилання позивача на те, що з оскаржуваної постанови не зрозуміло на якій відстані знаходиться стаціонарний контрольний пункт поліції від встановленого дорожнього знаку 3.41 «Контроль», не зазначений визначений порядок проїзду транспортних засобів через територію, яку займає стаціонарний контрольний пункт поліції з урахуванням потреби їх перевірки.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 3.41 глави 3 розділу 33 Правил дорожнього руху дорожній знак "Контроль" встановлює заборону проїзду без зупинки саме перед контрольними пунктами, а не перед окремими місцями на них.

Вказівка на заборону проїзду без зупинки перед контрольними пунктами чітко свідчить, що в"їжджати на контрольний пункт без зупинки заборонено, що спрямовано на забезпечення належної організації здійснення заходів на контрольному пункті для виконання завдань і мети установлення контрольного пункту, залежно від виду контрольного пункту. Водій при наближенні до дорожнього знаку 3.41 "Контроль" повинен знизити швидкість і повністю зупинитися і не в"їзджати на контрольний пункт, тим самим не заважати здійсненню заходів контролю на ньому уповноваженим особам щодо інших водіїв. Після отримання дозвільного сигналу або вказівки співробітника на пункті контролю продовжити рух на пункт контролю для здійснення заходів контролю і продовжити рух тільки після отримання дозволу.

Знак 3.41 "Контроль" забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами загалом, а не тільки перед облаштованими на контрольних пунктах місцями здійснення контролю, зокрема місцями для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів на блокпостах.

Аналіз законодавства дає суду підстави вважати, що позивач за наявності перед блокпостом дорожнього знаку 3.41 "Контроль" зобов`язаний був виконати його вимоги, а саме обов`язково зупинитись перед цим знаком перед блокпостом, а не тільки перед працівниками поліції на блокпосту. Отже позивач порушив вимоги знаку 3.41 "Контроль", за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо посилань позивача на те, що у постанові не наведено доказів, а також зазначено місцем правопорушення лише вулицю без-будь яких інших орієнтирів, то вони також підстав для задоволення позову не дають, оскільки,як зазначає сам позивач, упостанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Частиною З ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, шо у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вищевказаним вимогам оскаржувана постанова відповідає, оскільки містить зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме БК478275, а самі відеозапис є належним доказом. Зазначення ж у постанові тільки назви вулиці без вказівки на орієнтири, виходячи з місця вчинення правопорушення, не є суттєвим недоліком постанови, не впливає на суть вчиненого та правопорушення та його кваліфікацію, а також не призвело до незрозумілості обвинувачення чи неправильного застосування закону.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесена у відповідності з вимогами КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При розгляді даної справи судом встановлено наявний факт порушення позивачем правил дорожнього руху, про що зазначалось вище.

Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст.77 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню в зв`язку з доведенням вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.122 ч.2, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону полку-2 Управління патрульної поліції в м.Києві капрал поліції Демко Оксана Ігорівна про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07 листопада 2024 року.

Суддя: