Справа № 488/4849/24
Суддя: Щеглова Я. В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4849/24
Провадження № 2-а/488/55/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Щеглової Я.В.,

із секретарем судового засідання Годуновим Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 ОСОБА_2 , через представника адвоката Чайку Ольгу Вікторівну, за допомогою засобів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 1728 від 17.10.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В обґрунтування позову зазначав, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 № 1728 від 17.10.2024 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено, що 02.10.2024 о 15.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проведення звірки облікових даних виявлено, що ОСОБА_2 не повідомив про зміну місця проживання, чим порушив вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 30.12.2022 № 1487 під час дії особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з таких підстав.

У оскаржуваній постанові відповідач не зазначив, коли саме відбулася подія інкримінованого правопорушення, а саме коли саме ОСОБА_2 не повідомив про зміну місця проживання, тобто відсутній опис об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, що не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Разом з тим, згідно з паспортом, єдиним зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , і це місце реєстрації позивач не змінював.

До ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача викликали повісткою у квітні 2023 року. За цією повісткою позивач з`явився та 24.04.2024 пройшов ВЛК.

У вересні 2023 року вступив до ВНЗ та подав відповідну довідку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим отримав відстрочку від призову на військову службу на особливий період н підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Після чого отримав через застосунок Резерв+ повідомлення щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він перебуває на обліку.

За викликом позивач з`явився і був повідомлений про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення стягнення у вигляді 17 000 грн. штрафу.

З урахуванням викладеного просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 04.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно відповідачу в порядку, визначеному ст. 269 КАС України, направлена копія позовної заяви та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У межах строку, встановленого судом, відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином в порядку, встановленому ст. 269 КАС України.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що, згідно з військово-обліковим документом у системі Резерв+, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовозобов`язаний і перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). Згідно з постановою ВЛК від 24.04.2023, непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Має відстрочку до 09.11.2024. Проживає у АДРЕСА_2 . Дані уточнено вчасно 16.10.2024.

Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.11.2009.

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України з 15.05.2002 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 № 1728 від 17.10.2024 встановлено, що 02.10.2024 о 15.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проведення звірки облікових даних виявлено, що ОСОБА_2 не повідомив про зміну місця проживання, чим порушив вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 30.12.2022 № 1487 під час дії особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який діє до теперішнього часу.

Також в постанові зазначено, що за такого ОСОБА_4 , діючи всупереч наведеним вище нормативно правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Постановлено накласти на ОСОБА_2 штраф у сумі 17 000 грн.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У ч. 1 ст. 210 КУпАП зазначено про відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

За повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, відповідальність передбачена у ч. 2 ст. 210 КУпАП.

А відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першої цієї статті встановлюється згідно з ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім іншого, Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки: «закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Водночас, з огляду на матеріали адміністративної справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП, за правопорушення, склад якого визначений у ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Оскаржувана постанова була винесена без повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення і доказів на спростування цієї обставини відповідач не надав.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивач позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм ст. ст. 268, 278 КУпАП, що у свою чергу виключало можливість розгляду справи.

До того ж, в оскаржуваній постанові не встановлена наявність обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Водночас, процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Питання ж наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів пункту 3 частини другої статті 19 КАС України, не поширюється.

За таких обставин, оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню саме з процедурних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягають задоволенню, шляхом скасування постанови та закриття провадження по справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241-245, 250, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову № 1728 від 17.10.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 , про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2024 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Я.В. Щеглова