Справа № 420/24072/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/24072/23

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

Дата і місце ухвалення 13.09.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» до Одеської митниці про визнання протиправним, скасування наказу, визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року по справі №420/24072/23, яке набрало законної сили 28 травня 2024 року, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Одеської митниці з відмови у наданні дозволу ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» за заявою №0703-01 від 07.03.2023 року на поміщення товарів «Прийомо-передавальні базові станції XW6408-18» у митний режим відмови на користь держави.

Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці №331 від 31.07.2023 року «Про скасування дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу», відповідно до якого було анульовано дозвіл №M/0048/V/03 на відкриття та експлуатацію митного складу, наданий ПрАТ «Іллічівськзовніштранс».

Зобов`язано Одеську митницю повторно розглянути заяву Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» №0703-01 від 07.03.2023 року про надання дозволу ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» на поміщення товарів «Прийомо-передавальні базові станції XW6408-18» у митний режим відмови на користь держави та прийняти відповідне рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

28 серпня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій заявник просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 року по справі №420/24072/23 шляхом зобов`язання Одеської митниці подати звіт про виконання судового рішення та встановити відповідний строк на подання такого звіту до суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що Одеська митниця повторно не розглянула заяву ПраТ «Іллічівськзовніштранс» №0703-01 від 07.03.2023 року про надання дозволу ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» на поміщення товарів «Прийомо-передавальні базові станції XW6408-18» у митний режим відмови на користь держави.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» задоволено. Зобов`язано Одеську митницю подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 17.04.2024 року по справі №420/24072/23 у тридцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що Одеською митницею як і передбачено чинним законодавством України, так як встановлено самим рішенням суду, дотримано процедуру розгляду питання поміщення товару ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» у режим «відмова на користь держави», а саме створено Робочу групу, проводиться огляд товару, розглядається питання доцільності та законності поміщення товару у відповідний митний режим, але довготривале неприйняття відповідного рішення щодо поміщення товару у митний режим зумовлено великим об`ємом та вартістю товару. На думку апелянта, позивачем не наведено причин та не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду і на даний час є необхідність зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року по справі №420/24072/23, яке набрало законної сили 28 травня 2024 року, є обов`язковим до виконання на всій території України.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховнии? Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звернув увагу на те, що застосування ст. 382 КАС Украі?ни має на меті забезпечення належного виконання судових рішень. Підставами для і?і? застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, діи? чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадіі? виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якоі? таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Подібна позиція висловлена також у постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №800/592/17.

Таким чином, з аналізу правових позиціи? Верховного Суду випливає, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності тих чи інших об`єктивних обставин.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року по справі №420/24072/23 на даний час не виконане. Невиконання рішення суду відповідач обґрунтовує великим обсягом та вартістю товару, створенням відповідної робочої групи та відповідними організаційним складностями.

При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги посилання представника митного органу про наявність наказу Одеської митниці від 27.06.2024 року №394, згідно якого утворено робочу групу Одеської митниці з розгляду питання доцільності та законності поміщення товару «Приймально-передавальні базові станції XW6408-18», які перебувають на митному складі ПрАТ «ІЛЛІЧІВСЬКЗОВНІТРАНС», у митний режим «відмова на користь держави» на підставі заяви ПрАТ «ІЛЛІЧІВСЬКЗОВНІШТРАНС» №0703-01 від 07.03.2023 року, а також про наявність наказу Одеської митниці від 16.08.2024 року №552 про зміну терміну інформування керівництва Одеської митниці про результати проведеної роботи до 15.09.2024 року, водночас суд слушно зауважив, що створення робочої групи при митному органі для розгляду питання, викладеного у заяві ПрАТ «ІЛЛІЧІВСЬКЗОВНІТРАНС» №0703-01 від 07.03.2023 року, не є тотожним із розглядом по суті цієї заяви та прийняття відповідного рішення.

З урахуванням доводів заяви про встановлення судового контролю, колегія суддів зазначає, що є обґрунтовані підстави вважати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року не виконаним в повному обсязі, проте доводи заявника підлягають судовій перевірці, яка може бути реалізована шляхом зобов`язання відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про встановлення судового контролю віднесене до дискреційних повноважень суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі. При цьому, на цій стадії суд не надає оцінку обґрунтованості підстав невиконання судового рішення, оскільки така оцінка надається під час розгляду звіту суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду жодним чином не порушуються права відповідача, а право на надання обґрунтованих заперечень реалізується відповідачем шляхом надання звіту про виконання рішення. Саме під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно виконання судового рішення.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 07.11.2024 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька