Справа № 206/5072/24
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/5072/24
Провадження № 2-а/206/40/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Помінова О.В.,

представника відповідача Чепурка А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

І. Стислий виклад позиції позивача, його представника та представника відповідача.

Представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтував наступним. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 склав та видав постанову № 245/17640 від 18.09.2024 відносно позивача. 18.09.20324 о 09:00 годині ОСОБА_1 був викрадений з зупинки громадського транспорту на ж/м Придніпровськ та без складення протоколу затримання, на приватному автомобілі KIA з червоними номерами, доставлений для проходження ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_3 , без вручення на цю дату повістки та не за місцем проживання. Позивач, який був викрадений та незаконно доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 не за місцем своєї реєстрації без вручення повістки, без медичної документації, що свідчить про стан його здоров`я відмовився від проходження військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_4 , як у неуповноваженому на то органі, в якому він на обліку не перебуває, тобто не за місцем своєї реєстрації, та після його викрадення. Службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 слова та доводи позивача до уваги не були прийняті, після чого було складено адміністративний протокол та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень за ніби-то вчинене правопорушення ст. 210-1 КУпАП. Адміністративні матеріали було складено з порушенням чинного законодавства, без дотримання норм статті 268 КУпАП, без надання можливості скористатися правовою допомогою адвоката, без надання доказів. Позивач вважає постанову незаконною і необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку, виходячи з наступного. Факт викрадення без складення протоколу затримання та незаконного доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 не породжує обов`язку позивача виконувати незаконні вимоги співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 та проходити ВЛК за направленням неуповноваженого органу, у якому він на обліку не перебуває, тобто у його діях відсутній склад адміністративного чи іншого правопорушення. Також, відповідач не зібрав жодного доказу наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, відповідач не переконався в тому, що ОСОБА_1 дійсно усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх, або свідомо допускав настання цих наслідків; не знаходився у стані необхідної оборони (стаття 10 КУпАП); не знаходився у стані неосудності. Кожну з цих обставин відповідач був зобов`язаний встановити ще перед притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі певних доказів. Але жодну з цих обставин відповідач не встановив. Представник позивача просив постанову № 245/17640 від 18.09.2024 складену ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно ОСОБА_1 скасувати (а.с.а.с. 1-10, 25-30).

Не погодившись із адміністративним позовом, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи позивача викладені у позовній заяві не є обґрунтованими. Так, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 начальником мобілізаційного відділення капітаном ОСОБА_2 винесено постанову від 18.09.2024 № 245/17640 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за фактом порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, якою на позивача накладено штраф у розмірі 25 тисяч п`ятсот гривень. Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період виразилося в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність, при свідках відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024. Відповідно до встановлених у справі обставин, 18.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений позивач, як особа яка перебуває без військово-облікових документів. 18.09.2024 під час проведення перевірки військово-облікових даних останнього було встановлено, що він не проходив періодичний медичний огляд в порядку, визначеному Наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 (зі змінами та доповненнями) та немає даних щодо його придатності до військової служби. Приймаючи до уваги, що з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до вимог Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, а також п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, підлягає направленню на військово-лікарську комісію для визначення ступеню його придатності до військової служби у воєнний час. У зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимог п.п. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, позивачу 18.09.2024 видано направлення на проходження військово-лікарської комісію. Проте, ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність, при свідках відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 18.09.2024 самостійно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), а також не подав заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, законодавчо визначених підстав для не проходження ним військово-лікарської комісії в день його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 не було. При цьому, законом не визначено жодних підстав для невиконання вимог щодо проходження особами, які були направлені на військово-лікарську комісію, медичного огляду. Доводи позивача щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення представник відповідача вважає не обґрунтованими, оскільки службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було зафіксований факт відмови останнього від проходження ВЛК, про що був складений відповідний акт, в якому особисто розписався ОСОБА_1 , будучи попередженим за настання адміністративної відповідальності через відмову від проходження ним військово-лікарської комісії. Крім того, на ОСОБА_1 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, в якому були викладені обставини правопорушення, ознайомлено останнього з його процесуальними правами та надано можливість підготуватись до розгляду даної адміністративної справи або надати письмові пояснення по суті правопорушення. Проте, ОСОБА_1 зазначив, що немає жодних пояснень та зауважень допротоколу, а також просив розглядати справу без надання йому додаткового часу для підготовки, про що було зроблені відповідні записи в протоколі, які останній засвідчив власним підписом. Жодних заяв про участь захисника при розгляді адміністративної справи позивач не подавав, також не подавав будь-яких інших клопотань, будучи під особистий підпис ознайомлений в протоколі про свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Адміністративну справу було розглянуто в присутності ОСОБА_1 та в той же день останньому видана копія постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, отримання якої останній також засвідчив особистим підписом. За викладених обставин, представник відповідача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення була ухвалена законно та з повним дотриманням порядку розгляду в межах, встановлених законодавством України, тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та безпідставними, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 50-55).

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає, що викладені у відзиві мотиви невизнання відповідачем позовних вимог є безпідставними, доводи відповідача суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи. Прирозгляді справи ОСОБА_1 відповідач не зібрав жодного доказу наявності його вини у вчинені адміністративного правопорушення, а лише спотворив акт відмови від проходження ВЛК, хоча ОСОБА_1 відмовлявся не від проходження ВЛК взагалі, а у конкретному випадку після його викрадення та не за місцем реєстрації. Адміністративні матеріали було складено з порушення чинного законодавства, без дотримання норм статті 268 КУпАП, без надання реальної можливості скористатися правовою допомогою адвоката, без надання доказів. Для підписання протоколу про ознайомлення з правами та відмови від правової допомоги, пояснень, заперечень позивачу було надано пустий бланк та обіцяна допомога адвоката. Прискорення підписання пустого бланку протоколу супроводжувалось фізичним та моральним тиском. Розгляду справи, як такого, по суті не було (а.с. 70-72).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити, при цьому позивач зазначив суду, що він до теперішнього часу не пройшов ВЛК та не отримав жодного військово-облікового документу.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

30.09.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано позовну заяву з додатками, яка ухвалою від 04.10.2024 була залишена без руху (а.с. 1-20, 22-23).

10.10.2024 на усунення зазначених в ухвалі від 04.10.2024 недоліків представником позивача була подана уточнена позовна заява (а.с. 25-47).

14.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 22.10.2024 (а.с. 48).

21.10.2024 від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 50-66).

22.10.2024 було відкладено судове засідання на 05.11.2024 та надано додатковий строк стороні позивача для подання відповіді на відзив (а.с. 67).

29.10.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив (а.с. 70-75).

05.11.2024 судом заслухано учасників процесу, досліджено матеріали справи та наявні в них докази, закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами (а.с. 76).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимог п.п. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, позивачу 18.09.2024 видано направлення на проходження військово-лікарської комісію (а.с. 64).

18.09.2024 уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 - т.в.о. заступником начальника начальника мобілізаційного відділення капітана ОСОБА_3 , в присутності двох свідків було складено акт, про те, що о 12 год. 19 хв. 18.09.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було запропоновано ОСОБА_1 , пройти військово-лікарську комісію відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», наказу Міністерства оборони України № 402 розділ 3. Однак, гр. ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії відмовився. Про адміністративну відповідальність за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП та кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України ОСОБА_1 попереджений, що підтверджується його власноручним підписом в акті. Акт складений в присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 63).

Таким чином, 18.09.2024 було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № 931. У змісті протоколу зазначено, що 18.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 як особа, яка перебуває без військово-облікових документів. 18.09.2024 під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що останній не проходив періодичний медичний огляд в порядку, визначеному Наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 (зі змінами та доповненнями) та немає даних щодо його придатності до військової служби. Приймаючи до уваги, що з 24.02.2022 року Указом Президента № 864/2022 з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до вимог Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, а також п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, підлягає направленню на військово-лікарську комісію для визначення ступеню його придатності до військової служби у воєнний час. У зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимог пп. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 видано направлення на проходження військово-лікарської комісію. Проте, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність, при свідках, відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024. Враховуючи те, що Указами Президента України № 69/2022 та № 64/2022 від 24.02.2022 з 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію та введено воєнний стан, які діють на теперішній час, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки. Також, ОСОБА_1 в графі протоколу зазначив, що пояснень та зауважень до протоколу він не має, що підтверджується його власноручним підписом (а.с. 60-62).

Після чого, 18.09.2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 начальник мобілізаційного відділення ОСОБА_2 , на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 931 від 18.09.2024, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову відносно останнього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У змісті постанови зазначено, що 18.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 як особа, яка перебуває без військово-облікових документів. 18.09.2024 під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що останній не проходив періодичний медичний огляд в порядку, визначеному Наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 (зі змінами та доповненнями) та немає даних щодо його придатності до військової служби. Приймаючи до уваги, що з 24.02.2022 Указом Президента № 864/2022 з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до вимог Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, а також п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, підлягає направленню на військово-лікарську комісію для визначення ступеню його придатності до військової служби у воєнний час. У зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимог пп. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 видано направлення на проходження військово-лікарської комісію. Проте, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність, при свідках відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024. Враховуючи те, що Указами Президента України № 69/2022 та № 64/2022 від 24.02.2022 з 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію та введено воєнний стан, які діють на теперішній час, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період (а.с.а.с. 15-16, 36, 57-58).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками процесу щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією РФ, в Україні введено воєнний стан із 05.30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Дніпропетровської області.

Положеннями абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Відповідно до п. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження. Резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Порядок № 560 визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).

Відповідно до п. 74 Порядку № 560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

На даний час порядок проходження медичного огляду встановлений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 № 402. Згідно з п. 3.1, 3.2 цього Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_7 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_2 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до окладу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пунктом 3.8 даного Положення визначено, що Постанова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_2 про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Обов`язковість проходження медичного огляду особами, в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби закріплений у ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, під час здійснення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями проводити медичний огляд військовозобов`язаних для визначення їх придатності до військової служби.

Так само і військовозобов`язані громадяни, у відповідності з діючими положеннями законодавства, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, передбачені виключні обмеження щодо направлення на медичний огляд лише стосовно наступної категорії осіб: які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки - до прийняття у відношенні них рішення відповідною комісією (п. 63 Постанови); які прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних) - вони викликаються на медичний огляд повісткою (п. 69 Порядку).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Позивач фактично відмовився від проходження військово-лікарської комісії та не пройшов її до теперішнього часу, тобто не усунув правопорушення, що він сам підтвердив в судовому засіданні. Позивач не проходив медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Суд вважає, що дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А тому, дії позивача кваліфіковані відповідачем правильно.

Згідно з пп. 1 п. 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Отже, вручення (надсилання) повістки є тільки одним із способів виклику громадян до ІНФОРМАЦІЯ_8 з певною метою, в тому числі, для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Чинний закон не пов`язує виконання обов`язку щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби із обов`язковим попереднім врученням повістки. Відтак суд відхиляє відповідний аргумент позивача та його представника.

Крім того, суд відхиляє і інші аргументи позивача, викладені в позовній заяві, зокрема про незаконність його затримання і доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вони об`єктивно не спростовують зазначені в постанові обставини, а саме те, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не пройшов військово-лікарську комісію, крім того ОСОБА_1 .

Щодо зазначених позивачем інших підстав для скасування постанови суд вважає, що такі підстави ні чим об`єктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються наданими стороною відповідача доказами.

Додатково слід зазначити, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не подавав до правоохоронних органів жодних заяв про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Таким чином жодних законних та обґрунтованих підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом не встановлено, оскільки факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме позиція та докази сторони відповідача є більш переконливими та об`єктивними для суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною. В зв`язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору.

Зважаючи на результат вирішення справи, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: К.С. Маштак