Справа № 536/1479/24
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2024-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1479/24
Провадження № 2-а/536/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позов обґрунтовано зокрема тим, що 30 травня 2024 року відносно нього, ОСОБА_1 , інспектором роти № 1 БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській Департаменту патрульної поліції Михайловським Сергієм Сергійовичем, була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 063165, в якій інспектором вказано « 30.05.2024 року о 13:45 год. в м. Кременчук по проїзду Захисників Азовсталі, буд.1 водій керував ТЗ AUDI Q8 д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію, чим порушив пункти 2.3 «в» та 9.9 «б» ПДР України», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. На підставі ст. 36 КУпАП об`єднані в одне провадження та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

З оскаржуваною постановою він категорично не згоден, з наступних підстав:

По перше: Що стосується порушення пункту правил 2.3 «в» ПДР України, а саме, що він керував ТЗ AUDI Q8 д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, по проїзду Захисників Азовсталі, 1 в м. Кременчуці, зазначив, що він дійсно їхав по проїзду Захисників Азовсталі, але керував автомобілем, будучи пристебнутим паском безпеки. При цьому звертає увагу, що автомобіль AUDI Q8 обладнаний спеціальною системою «рге sense сіtу», яка слідкує за безпекою, і обов`язковим сигналом до водія є «Пристебнути ремінь». Більш того, даний автомобіль не рушить з місця, якщо водій чи пасажир не пристебнутий ременем безпеки.

Після того, як працівники патрульної поліції підійшли до нього та повідомили, що він рухався на своєму автомобілі та не був пристебнутий паском безпеки, він їм відразу ж повідомив, що це неправда та попросив надати докази. На його вимогу напарником інспектора поліції ОСОБА_2 , йому було продемонстровано відеозапис чи то з телефону самого патрульного поліцейського чи то з відеореєстратора. Однак, на продемонстрованому відеозаписові абсолютно нічого не видно, і роздивитися чи видно на відеозаписі пасок безпеки чи ні, просто неможливо. Та він неодноразово наголошував інспекторам патрульної поліції, що відеозапис такої якості не може бути доказом та повідомив що він був пристебнутий паском безпеки.

По друге: що стосується порушення пункту правил 9.9 «Б» ПДР України, а саме що після зупинки ТЗ на вимогу поліцейських він не ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію.

Разом із тим, рухаючись по проїзду Захисників Азовсталі, він завернув праворуч на автозаправочну станцію «WOG», що повинно бути видно з наданого відеозапису працівників патрульної поліції, та припаркував свій автомобіль у спеціально відведеному місці перед будівлею станції та збирався зайти до вбиральні. Саме в цей час до його автомобіля під`їхали працівники поліції, які зупинились за його автомобілем. Таким чином позивач вказав, що зупинився самостійно, ніякої вимоги працівників поліції не було, жодного звукового сигналу він не чув. При цьому зазначив, що якби такий звуковий сигнал подавався чи була вимога зупинитися, то цілком очевидним є те, що він зупинявся б, приймаючи праворуч та по проїзду Захисників Азовсталі, а не заїжджав на заправочну станцію та зупинявся там, де йому зручно.

Враховуючи, що в його діях відсутні порушення Правил дорожнього руху, просив суд:

-скасувати постанову інспектора роти № 1 БПП у м. Кременчук Управління поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Михайловського Сергія Сергійовича від 30.05.2024 року серії БАД № 063165 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч, 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гривень та закрити провадження;

-стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції понесені витрати у зв`язку зі сплатою судового збору та правничу допомогу.

22.07.2023 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позов, проти задоволення якого заперечили в повному обсязі, з огляду на наступне.

30 травня 2024 року інспектором роти № 1 БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській Департаменту патрульної поліції Михайловським Сергієм Сергійовичем, була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 063165, згідно якої 30.05.2024 року о 13:45 год. в м. Кременчук по проїзду Захисників Азовсталі, буд.1 ОСОБА_1 керував ТЗ AUDI Q8 д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію, чим порушив пункти 2.3 «в» та 9.9 «б» ПДР України», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. На підставі ст. 36 КУпАП об`єднані в одне провадження та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Згідно п.п. в) п. 2.3. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Водночас, відповідно до п. 9.9. б) аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Представником відповідача вказано, що позивач керував транспортним засобом будучи не пристібнутим засобом пасивної безпеки та після зупинки на вимогу поліцейських не була увімкнена аварійна сигналізація, що також підтверджується записом з бодікамер в матеріалах справи.

Оскільки в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпаП, тому відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАПстягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Доводи позивача, викладені у адміністративному позові, щодо нескоєння ним адміністративних правопорушень не заслуговують на увагу, не відповідають, не відповідають фактичним обставинам,повністю спростовуються відеозаписами з портативного відеореєстратора працівника поліції та відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі.

З урахуванням вказаного, просили суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. 28.08.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд установив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, пунктом 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Судом встановлено, що 30 травня 2024 року інспектором роти № 1 БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Михайловським Сергієм Сергійовичем, була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 063165 відносно ОСОБА_1 .

Згідно вказаної постанови, 30.05.2024 року о 13:45 год. в м. Кременчук по проїзду Захисників Азовсталі, буд.1 ОСОБА_1 керував ТЗ AUDI Q8 д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію, чим порушив пункти 2.3 «в» та 9.9 «б» ПДР України», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. На підставі ст. 36 КУпАП об`єднані в одне провадження та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

З вищевказаною постановою позивач не згоден та вважає, що в його діях не було складу адміністративного правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП та відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП, постанова є не обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР України, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог пунктів 9.9. б) та 2.3. в) ПДР України.

Пунктом п. 2.3. в) ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно п. 9.9. б) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП України, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження обставин справи, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано оптичний диск з місця події.

Досліджуючи вказаний відеозапис судом встановлено, що працівниками патрульної поліції зафіксований рух транспортного засобу AUDI Q8 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 проте встановити, що водій керував вказаним транспортним будучи непристебнутим засобами пасивної безпеки встановити неможливо, через нечіткість зображення.

Тому, сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з порушенням п. 2.3. в) ПДР України, на наданих суду відеозаписах відсутні.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

Враховуючи відсутність доказів порушення ОСОБА_1 п. 2.3. в) ПДР України, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення, у цій частині підлягає скасуванню.

Щодо порушення ОСОБА_1 п. 9.9. б) ПДР України, а саме, неувімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «г» пункту 9.1 Правил дорожнього руху, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

В той час, ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальнісь настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Тобто суд вбачає, що за ч. 2 ст. 122 КУпАП може бути притягнута особа у разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами абопопереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а тому суд вважає що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності внаслідок порушення п. 9.9. б) ПДР України є безпідставним та за вказане порушення настає відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, відповідно до якої особа притягується до адміністративної відповідальності у разі інших порушень правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу та предбачає адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені позивачем обставини відповідачем не були спростовані, з дослідженого відеозапису судом встановлено, що працівники поліції під`їхали до транспортного засобу позивача, вже після його зупинки на автозаправній станції. Вимога поліцеського про зупинення транспортного засобу, на виконання якої позивач повинен був увімкнути аварійну світлову сигналізацію, на відеозаписі не зафіксовано.

Враховуючи, що суду не надано жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд доходить висновку, що позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення № 0.0..1 від 06.06.2024 року позивачем по справі сплачено судовий збір за подання позову до суду в сумі 605,60 грн.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 121, 122 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 134, 139, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Постанову серії БАД № 063165 від 30.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч, 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч, 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані за сплатою судового збору у сумі 605,60 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський