Справа № 320/8556/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8556/23 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Єгорової Н.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням надб. за кваліфікацію, в/сл., клас майстер.; робота з таємн. виробами, носіями, док.; надбавка за особливо важливі завдання; премії та з визначенням розміру додаткових видів грошового забезпечення у відсотках та гривнях; зобов`язання відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надб. за кваліфікацію, в/сл., клас майстер.; робота з таємн. виробами, носіями, док.; надбавка за особливо важливі завдання; премії та з визначенням розміру додаткових видів грошового забезпечення у відсотках та гривнях.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 26 червня 2024 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 особово-пенсійна справи ОСОБА_1 на обліку не перебуває.

Також апелянт зазначив, що доводи суду першої інстанції зазначені у рішенні про те, що відповідач не скористався правом надання відзиву до суду є помилковими, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано відзив від 14.06.2023 до суду.

05.08.2024 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги, в якому зазначено, що на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла відповідь від 29.07.2024 від ГУПФУ в місті Києві відповідно до якої стало відомо, що ОСОБА_1 був звільнений з Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації. Отже для видачі ІНФОРМАЦІЯ_6 довідки станом на 05.03.2019 не було законних підстав.

Позивач отримав копію апеляційної скарги з ухвалами суду, проте правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Судом встановлено, що у березні 2018 органами Пенсійного фонду України здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та довідки, виданої уповноваженим органом, згідно з якою грошове забезпечення позивача складається з посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

19.01.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виготовлення та направлення до Головного управління ПФУ в м. Києві нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Не отримавши відповідь на вказане звернення та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із відомостями про додаткові види грошового забезпечення осіб, позивач звернувся з даним позовом до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду належних та достовірних доказів на підтвердження обставин видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надб. за кваліфікацію, в/сл., клас майстер.; робота з таємн. виробами, носіями, док.; надбавка за особливо важливі завдання; премії та з визначенням розміру додаткових видів грошового забезпечення у відсотках та гривнях. Суд наголосив на тому, що відповідачем не було надано до суду відзиву на позов, що розцінюється судом у відповідності до приписів частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України як визнання позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )_ щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надб. за кваліфікацію, в/сл., клас майстер.; робота з таємн. виробами, носіями, док.; надбавка за особливо важливі завдання; премії та з визначенням розміру додаткових видів грошового забезпечення у відсотках та гривнях є протиправною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: (4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28- 36).

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, до основних засад (принципів) адміністративного судочинства віднесено, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами. У свою чергу, ст. 45 Кодексу встановлює, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити певні дії є способом відновлення права особи, порушеного саме діями чи бездіяльністю таких осіб, які вона просить визнати протиправними.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок № 45), передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом першим пункту 5 Порядку № 45 у редакції Постанови № 103 встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Додаток 2 до Порядку № 45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку № 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач та Управління, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про видачу оновленої довідки про розміри його грошового забезпечення пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної у списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

В даному випадку позивач 19.01.2023 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виготовлення та направлення до Головного управління ПФУ в м. Києві нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

У апеляційній скарзі відповідач зазначив, що у нього були відсутні підстави для надання позивачу оновленої довідки, оскільки особово-пенсійна справа ОСОБА_1 на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває.

Натомість відповідачем для з`ясування усіх обставин було надіслано на адресу ГУПФУ в місті Києві запит про надання інформації, зокрема про те з якого відомства (роду військ) та з якої посади був звільнений ОСОБА_1 .

Листом від 29.07.2024 ГУПФУ в місті Києві повідомило ІНФОРМАЦІЯ_4 , що ОСОБА_1 був звільнений з Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

14.10.2024 Шостим апеляційним адміністративним судом було направлено на адресу відповідача запит, в якому суд просив надати належний документ на підтвердження обставин щодо відсутності на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 особово-пенсійної справи ОСОБА_1

29.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшов лист, в якому ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомило, що ОСОБА_1 , як пенсіонер Міністерства оборони України не перебуває на обліку, та його особово-пенсійна справа на зберіганні не знаходиться.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що для видачі ІНФОРМАЦІЯ_6 довідки станом на 05.03.2019 не було законних підстав.

Про вказані обставини відповідач зазначав у відзиві на позовну заяву, який було надіслано на адресу Київського окружного адміністративного суду 15.06.2023, та який не було враховано судом першої інстанції.

Позивач ознайомлений з доводами апелянта, викладеними у апеляційній скарзі, проте не надав до суду відзиву чи пояснень на спростування доводів відповідача.

Враховуючи наведені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції не правильно вирішено справу по суті позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю.Коротких