Справа № 447/2761/24
Суддя: Друзюк М. М.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/36/24
Справа №447/2761/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

11.11.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Друзюк М.М.

секретар судового засідання Іськів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

за участі:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Джуфера Б.М.

представника відповідача: ОСОБА_2 .

Позивач подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що вкотре, прибувши 16.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на облік, йому повідомили, що він не перебуває на військовому обліку та на нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП , накладено стягнення у розмірі 17 000 грн. Однак позивач не погоджується з прийнятою постановою, оскільки він неодноразово приходив до ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше 24.05.2024 , що відповідно підтверджується повісткою. Зазначив, що є багатодітним батьком та здійснює догляд за мамою ОСОБА_3 , яка є інвалідом ІІ групи, та відповідно має право на відстрочку від проходження військової служби. Був знятий з обліку військовозобов`язаних за станом здоров`я у 2007 році відповідно до наказу Міністерства охорони України № 342 від 09.06.2006. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.09.2024 вказано, що розгляд справи відбудеться о 10 год. 45 хв. 17.09.2024 за адресою: м.Стрий, вул.Нижанківська, 6, проте вказана постанова була винесена 16.09.2024. На підставі вищенаведеного просить таку постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 30.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На адресу суду 03.10.2024 надійшла заява від позивача про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

29 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій просила постанову №322/24 від 16.09.2024 про приятгнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП залишити без змін, оскільки відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 інкримінується те, що всупереч абз. 1 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 (далі Правила), останній не перебував на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також всупереч абз. 8 п. 1 правил не повідомив в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», зокрема не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим порушив Правила військового обліку, тобто дії (бездіяльність) ОСОБА_1 , підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, зазначає, що заява ОСОБА_1 , у якій просить взяти його на військовий облік, датована 16.09.2024, а не датою раніше. Твердження позивача про відвідування ним ІНФОРМАЦІЯ_2 за повістками у травні, червні лині, серпні 2024 року, не підтвердженні жодними належними доказами, окрім письмових повісток, які як встановлено на його ім`я не виписувалися.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що місце проживання не змінював, з власної ініціативи 24.05.2024 прибув до військового комісаріату з метою стати на військовий облік, де отримав повістки, за якими неодноразово двічі у червні, надалі в липні , серпні, вересні приходив до другого відділу, за адресою: АДРЕСА_1 , проте йому щоразу змінювали дату на повістках, а він документально цього не фіксував з огляду на те, що покладався на добросовісність працівників ТЦК. В свою чергу ІНФОРМАЦІЯ_4 не взяв позивача на військовий облік та під час останнього візиту 16.09.2024 відповідач виніс спірну постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Представник позивача підтримав свої доводи, викладені в додаткових поясненнях та повідомив, що в оскаржуваній постанові не зазначено дати, коли у ОСОБА_1 виник обов`язок стати на військовий облік, адже позивач знятий з військового обліку у 2007 році, а норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Крім того, просить врахувати, що до 2022 року діяв Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету міністрів України № 921 від 07.12.2016, а після 2022 року діють Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджені постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022. Також в оскаржуваній постанові не зазначено, яку норму Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було порушено позивачем.

У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задоволити, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов слід задоволити, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до протоколу №322/24 від 16.09.2024, складеного інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , 16.09. 2024 року, о 09 год 40хв., ОСОБА_1 , прибув у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), для уточнення військово-облікових даних, під час чого було виявлено що, ОСОБА_1 , не перебував на військовому обліку в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання, чим порушив пп.1, п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а саме прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), передбачених «Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2022 р. № 1487 (далі Правила), та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.11-12). Пункт 8 зазначених Правил передбачає, що призовники і військовозобов`язані за порушення встановлених пунктами 1 і 2 цього додатка, а також за порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, умисне псування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності, неявку за викликом до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 (органів СБУ) без поважних причин, за несвоєчасне повідомлення обліковому органу, де перебувають на військовому обліку, даних про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я (після тривалого лікування хвороби та (або) хвороби, яка спричинила часткову (повну) втрату працездатності), адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади притягуються до адміністративної відповідальності у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, дія якого ще триває. Частиною 1 ст.1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На підставі зазначених обставин, ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а саме за порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, що вчинено в особливий період. У поясненнях ОСОБА_1 вказав, що з`являвся у військомат у вересні 2014 року, жодні підтверджуючі документи відсутні, посадові особи з військомату повідомили про перебування на військовому обліку та що викличуть повісткою, відміток про військовий облік в документах не проставляли.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення від 16.09.2024, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_5 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17 000 грн. (а.с.13-14). Відповідно до постанови від 16.09. 2024 року, о 09 год 40хв. 16.09.2024 ОСОБА_1 , прибув у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), для уточнення військово-облікових даних, під час чого було виявлено що, ОСОБА_1 , не перебував на військовому обліку в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання, чим порушив пп.1, п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а саме прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), передбачених «Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2022 р. № 1487 (далі Правила), та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.11-12). За порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, умисне псування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності, неявку за викликом до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 (органів СБУ) без поважних причин, за несвоєчасне повідомлення обліковому органу, де перебувають на військовому обліку, даних про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я (після тривалого лікування хвороби та (або) хвороби, яка спричинила часткову (повну) втрату працездатності), адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади притягуються до адміністративної відповідальності у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, дія якого ще триває. Частиною 1 ст.1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.05.2024, народився ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.05.2024, народився ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.05.2024, народився ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.17).

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 16.09.2024, написаної на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач просив поставити його на військовий облік (а.с.22).

Відповідно військово-облікової картки (довідки) № 001146 позивач знятий з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 342 від 09.06.2006.

Норми права, які застосував суд.

Статтею 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС Українирозгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно дост.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.2ст.283 КУпАПпостанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади ( у тому рахунку без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч.1ст.210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 16.09.2024 ОСОБА_1 прибув у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), для уточнення військово-облікових даних, під час чого було виявлено, що ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання, чим порушив пп.1, п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а саме прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), передбачених «Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2022 р. № 1487 (далі Правила), та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пп. 1,2 п.1. Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30грудня 2022 року №1487 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» , яка набрала чинності з 05.01.2003, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку:

- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , в силу вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та не заперечується позивачем, останній на військовому обліку в другому відділі (м.Миколаїв) ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебував, тому поставлені йому в провину порушення нормативно-правових актів не відповідають суті описаного правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить логічного викладу обставин і суті адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції інкримінованого позивачу правопорушення, тобто відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленимст.283 КУпАП.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові викладено положення пп. 2 п. 1 Правил, а натомість позивачу при винесенні оскаржуваної постанови інкримінується порушення положення пп. 1 п. 1 Правил.

Разом з цим, в постанові не заначено, яку саме норму Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» було порушено позивачем.

Твердження відповідача про те, що позивачу повістки до 16.09.2024 не виписувалися спростовуються наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями повісток №№ 24/05/37, 184/02, 195/04, 221/05, які виписані 24.05.2024, 19.06.2024, 08.07.2024, 14.08.2024 на ім`я позивача. Факт складення таких повісток на ім`я позивача відповідачем не спростовано.

Посилання представника відповідача про сплату позивачем суми штрафу, накладеного відповідно до оскаржуваної постанови, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем правил військового обліку та правомірність притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, а тому наявні правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.09.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 245, 246, ч.6 ст. 250, ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити .

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії №322/24 від 16.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 3 статті 253 КАС України складання повного рішення суду відкладено на чотири дні.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 : КОД ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 14.11.2024.

Суддя Друзюк М. М.