Справа № 520/34933/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р.Справа № 520/34933/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Грінчук О.П., м. Харків,по справі № 520/34933/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції в особі тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській обл. ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в особі: тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції Кривцуна Олександра Олександровича, яка виразилась у не повідомленні 05.09.2023 ОСОБА_1 про складання паперового направлення за формою, наведеною у додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерством охорони здоров`я 09.11.2015 № 1452/735; не ознайомленні ОСОБА_1 зі змістом паперового направлення на огляд в заклад охорони здоров`я КНП ХОР ОНД до початку складання протоколу серії ААД №516006 від 05.09.2023; не врученні ОСОБА_1 паперового направлення на огляд в заклад охорони здоров`я КНП ХОР ОНД або його копії до початку складання протоколу серії ААД №516006 від 05.09.2023; не оголошенні вголос ОСОБА_1 змісту паперового направлення на огляд до початку складання протоколу серії ААД №516006 від 05.09.2023;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції, офіційно повідомити ОСОБА_1 інформацію про час (години, хвилини) складання 05.09.2023 виконуючим обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 паперового направлення на огляд водія транспортного засобу до КНП ХОР ОНД з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

- визнати протиправною бездіяльність тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції Кривцуна Олександра Олександровича, яка виразилась у не виконані Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, недотриманні 05.09.2023 законності, відкритості та прозорості, справедливості, неупередженості та рівності, безконтрольності поведінки та емоцій, поваги до гідності особи з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_1 , недоброму настрою по відношенню до ОСОБА_1 .

- стягнути з Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 , в рахунок компенсації моральної шкоди грошові кошти у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі №520/34933/23, враховуючи дані про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) позивача, вказану справу передано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року у справі №520/34933/23 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року у справі №520/34933/23 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі: тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській обл. ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року у справі №520/34933/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що суд першої інстанції зазначив обставини, які не відповідають дійсності, зокрема, про те, що ОСОБА_1 висловлено вимогу на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, на що він відмовився. Щодо даного твердження позивачем зауважено, що відповідачем під час розгляду було запропоновано йому поїхати в НАРКОЦЕНТР, проте жодного разу за весь час спілкування поліцейські не запрошували позивачу пройти огляд в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. Більш того, за позицією позивача незаконна вимога працівника поліції проїхати в наркоцентр для проходження медичного огляду не відповідає встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а отже в діях позивача відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку позивача, зі змісту положень п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, п. 2.5 ПДР, ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» дія суб`єкта владних повноважень - патрульного поліцейського зі складання паперового направлення за формою, наведеною у додатку 1 до Інструкції № 1452/735 і ознайомлення з його змістом водія транспортного засобу, підтверджує існування законної вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В порушення приведених положень, відповідач паперове направлення за формою, наведеною у додатку 1 до Інструкції № 1452/735 патрульний поліцейський ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу не складав, позивача з направленням не ознайомлював.

Окрім того, за позицією позивача, посилання відповідача у направленні на КНП ХОР «ОНД» є протиправним, адже із 30.06.2023 медичний заклад КНП ХОР «ОНД» припинено, а правонаступником визначено КНП ХОР «ОКНЛ». Тоді як 05.09.2023 о 23 годині 10 хвилин усна вимога з боку патрульних поліцейських пройти медичний огляд в медичній установі, якій надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, а саме, КНП ХОР «ОКНЛ», не висловлювалась, на папері не зазначалась.

Також позивач наголошує на тому, що вислови працівника правоохоронного органу з приводу зовнішності позивача, фізіології та вад тіла, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери №470123 у проміжок часу з 23:41:11 по 23:42:10 05.09.2023 позивач розцінює як особисту образу, що завдала та завдає сильних душевних страждань, оскільки стала відомою вже багатьом особам, які проглядали відеозапис з нагрудної камери №470123.

Позивач також не погоджується із посиланням в оскаржуваному рішенні на постанову у справі №642/5296/23, ще до офіційного засідання Харківського апеляційного суду у справі №642/5296/23, а також вказав на не розгляд судом його клопотання від 10.06.2024 про передачу справи №520/34933/23 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

Відповідачем на апеляційну скаргу надано відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.09.2023 в м. Харкові, вул. Велика Панасівська, 163, працівником поліції було зупинено автомобіль «Nissan leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

У зв`язку із наявністю у працівника поліції підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), ним висловлено вимогу ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, на що ОСОБА_1 відмовився під час ведення відеофіксації на нагрудні камери. У зв`язку із чим, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол ААД №516006 від 05.09.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який направлено до Ленінського районного суду м. Харкова для розгляду. (а.с. 4, 6).

Одним із додатків до протоколу про адміністративне правопорушення було додано направлення т.в.о. заступника ком. роти №3 бат. №4 УПП в Харківській обл. ДПП Кривцуна О. від 05.09.2023, 23-10 год., відносно ОСОБА_1 , 1982 р.н., на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5).

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, згідно вимог законодавства, відносно нього складено адміністративний протокол серії ААД №516006 від 05.09.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність патрульного поліції ОСОБА_2 , яка виразилась у не повідомленні 05.09.2023 позивачу про складання паперового направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, не ознайомленні зі його змістом, не оголошенні вголос змісту такого направлення та не врученні копії направлення на огляд до початку складання протоколу серії ААД №516006 від 05.09.2023, звернувся до суду з даним позовом. Одночасно позивачем заявлено вимогу про визнання протиправною бездіяльність патрульного поліції ОСОБА_2 , яка виразилась у не виконані Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, недотриманні 05.09.2023 законності, відкритості та прозорості, справедливості, неупередженості та рівності, безконтрольності поведінки та емоцій, поваги до гідності особи з інвалідністю ІІ групи, недоброму настрою по відношенню до ОСОБА_1 , а також стягнення моральної шкоди на користь позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом не встановлено в діях тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції Кривцуна О.О. порушень вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За пунктами 1, 3 та 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітет України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

За положеннями частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон України «Про дорожній рух»), встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі по тексту - ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху, зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В пункті 1.9 ПДР зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Із матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 05.09.2023 близько 23-20 год. в м. Харкові по вул. Велика Панасівська, 163, працівником поліції було зупинено автомобіль «Nissan leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у комендантську годину.

Під час спілкування з водієм, поліцейським було виявлено у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: неприродна блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.

За вимогами статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок №1103).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція № 1452/735).

Пунктами 2, 3 та 4 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пунктом 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, адже для встановлення наркотичного сп`яніння має проводитись лабораторне дослідженні.

За вимогами пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз приведених вище положень свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до закладу охорони здоров`я для встановлення наявності або відсутності ознак такого сп`яніння, в ході чого складається письмове направлення за чітко визначеною формою та особа направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Також приведеними положеннями законодавства не передбачено обов`язку поліцейського зачитувати вголос таке направлення або вручати його копію водію.

Як встановлено матеріалами справи, у водія ОСОБА_1 автомобіля «Nissan leaf», д.н.з. НОМЕР_1 05.09.2023 в ході перевірки документів близько 23-10 год. в м. Харкові по вул. Велика Панасівська, 163 працівником поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: неприродна блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, на підставі пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 позивачу було запропоновано провести медичний огляд у закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке відповідає формі, визначеній в додатку №1 до Інструкції № 1452/735 (а.с. 5).

Слід зауважити у даному випадку, що форма направлення, яка приведена у додатку №1 до Інструкції № 1452/735, не передбачає ознайомлення під підпис особи, яку направляють на огляд, із змістом відповідного направлення.

Водночас, як вбачається із тексту позовної заяви та апеляційної скарги, позивачем наголошується на тому, що у даній справі оскаржується саме процес складання паперового направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за формою визначеною в додатку №1 до Інструкції № 1452/735, а саме, не ознайомлення позивача із його змістом, не зачитування вголос змісту, не надання копії такого направлення позивачу.

У даному випадку слід зауважити, що положення приведених вище положень не містять приписів про необхідність повідомлення про початок складання направлення, зачитування в голос його змісту, ознайомлення з його змістом під підпис та надання копії такого направлення особі, відносно якої складається протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність бездіяльності відповідача.

Колегія суддів також зазначає, що дії щодо складання направлення на огляд для виявлення стану наркотичного сп`яніння вчинялися у зв`язку з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, яке здійснюється ними на виконання покладених на них функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення та виписування направлення на огляд до закладу охорони здоров`я не породжують правових наслідків для позивача.

Відтак, у зв`язку із виявленням ознак наркотичного сп`яніння у позивача, патрульним поліції було складено направлення для проходження огляду в медичному закладі за формою Інструкції № 1452/735, а у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження такого огляду в медичному закладі, відносно останнього складено адміністративний протокол серії ААД №516006 від 05.09.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень колегією суддів встановлено, що за наслідками розгляду адміністративного протоколу серії ААД №516006 від 05.09.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП було винесено постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 у справі № 642/5296/23, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 вересня 2024 року у справі №642/5296/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - змінено, виключено з її мотивувальної та резолютивної частин висновки і рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору. В решті постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін.

Таким чином, з приведеного вище вбачається, що на момент апеляційного перегляду даної справи, постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 у справі № 520/34933/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, набрала законну силу.

Тобто факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП встановлено судовим рішенням, яке набрало законну силу.

В той же час, колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, направлення позивача на медичний огляд - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та можуть бути предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Більш того, направлення на медичний огляд не породжує правових наслідків для позивача та не порушує його права, у зв`язку з чим не підлягає окремому оскарженню від постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

До схожих висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у справі №712/7385/17 (постанова від 13 березня 2019 року) та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 752/5417/19 (постанова від 22 червня 2023 року).

Предметом спору у даній справі, як вкотре наголошує колегія суддів, є саме порядок дій при складанні направлення позивача до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в той час як такі дії поліцейського були обумовлені наявністю підозри у поліцейського, встановленням у позивача ознак наркотичного сп`яніння, а також відмовою позивача від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що відповідає вимогам Інструкції №1452/735.

Таким чином, колегія суддів вважає, що процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, такі як складання направлення на медичний огляд з метою виявлення наркотичного сп`яніння, мають бути предметом оцінки суду в якості доказу вчинення правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає безпідставним твердження позивача про те, що його права порушені, шляхом вчинення поліцейським дій щодо складання направлення на медичний огляд.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в ході розгляду справи патрульним поліції не було запропоновано позивачу пройти огляд в медичному закладі, а лише вказано проходження огляду в наркоцентрі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №467864 (зокрема, близько 23:12:54) засвідчує, що представником поліції було запропоновано позивачу проїхати для огляду саме до медичного закладу, на що позивач відмовився. При цьому, поліцейським декілька разів в різних формулюваннях пропонувалось позивачу пройти огляд, як в наркоцентрі, так медичному закладі та пройти медичний огляд у лікаря, що у свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги позивача про відсутність пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Твердження апеляційної скарги позивача про незаконність використання у направленні на огляд абревіатури медичного закладу куди направляється позивача для огляду КНП ХОР «ОНД», з огляду на те, що медичний заклад із 30.06.2023 припинено, а правонаступником визначено КНП ХОР «ОКНЛ», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки помилка у назві установи не змінює її функціональні особливості як медичного закладу, який, в тому числі, проводить огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Стосовно вимог позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність патрульного поліції ОСОБА_2 , яка виразилась у не виконані Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, недотриманні 05.09.2023 законності, відкритості та прозорості, справедливості, неупередженості та рівності, безконтрольності поведінки та емоцій, поваги до гідності особи з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_1 , недоброму настрою по відношенню до ОСОБА_1 , а також стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частина перша статті 18 цього ж Закону передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Наказом МВС України 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських. Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Згідно з частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Цією ж статтею встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням, бездіяльністю або рішеннями заподіювача - суб`єкта владних повноважень, та вини останнього в її заподіянні.

Крім того, при заявленні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачем має бути зазначено, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в адміністративній справі № 813/5138/13-а.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що така моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24.06.2020 (справа №9901/845/18).

Як вбачається з тексту позовної заяви, в обґрунтування стягнення моральної шкоди позивач послався на те, що оскільки він є людиною з інвалідністю 2 групи, в минулому військовим прикордонником, має державні відзнаки, а тому вислови працівника правоохоронного органу в його сторону щодо вад його тіла та фізіології спричинили йому душевні хвилювання, враховуючи також, що таке відео проглядало багато осіб.

З дослідженого в ході апеляційного перегляду відеозапису, який наданий представником відповідача щодо події, яка мала місце 05.09.2023 за участі ОСОБА_1 , в ході якої відносно нього було складено адміністративний протокол №516006 від 05.09.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено порушень працівником поліції Правил етичної поведінки поліцейських та недотримання інших принципів по відношенню позивача, на які вказує останній в позовній заяві.

Окрім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, які могли б підтвердити дійсний факт душевних страждань позивача або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідача.

За результатами розгляду даної справи судом встановлено відсутність протиправності в діях, рішеннях та бездіяльності патрульного поліції в ході розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що позивачу була завдана шкода та відповідно немає передумов для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Посилання позивача на довідку лікаря психіатра від 15.03.2024 ТОВ «МЕД ПАРК», як на доказ, який підтверджує, що позивач через погіршення стану здоров`я внаслідок сильних душевних страждань викликаних за участі патрульного поліції 05.09.2023 ОСОБА_2 , в період з 20.12.2023 по 31.01.2024 проходив стаціонарне лікування у даному медичному закладі, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ході розгляду справи не встановлено протиправності в діях патрульного поліції при складанні протоколу 05.09.2023 відносно позивача, а також немає підстав вважати, що саме внаслідок подій 05.09.2023 у позивача виникло погіршення стану здоров`я. Крім того, слід зауважити, що за даними відповідної довідки, позивач проходив лікування більше ніж через три місяці після подій 05.09.2023.

Щодо зауваження апеляційної скарги позивача про те, що вислови працівника правоохоронного органу з приводу зовнішності позивача, фізіології та вад тіла, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери №470123 у проміжок часу з 23:41:11 по 23:42:10 05.09.2023 позивач розцінює як особисту образу, що завдала та завдає сильних душевних страждань, оскільки стала відомою вже багатьом особам, які проглядали відеозапис з нагрудної камери №470123, колегія суддів зазначає наступне.

Так, при перегляді відеозапису з нагрудної камери №470123, зокрема, проміжку часу з 23:41:11 по 23:42:10 05.09.2023, колегією суддів встановлено, що працівники поліції вже знаходились в службовому автомобілі та не висловлювали будь-яких образ особисто позивачу. Водночас, висловлювання, які були озвучені працівниками поліції були пов`язані саме із обґрунтуваннями ознак наркотичного сп`яніння, які ними було виявлено у позивача, зокрема, неприродна блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.

Посилання апеляційної скарги позивача на існування у оскаржуваному рішенні відсилки до постанови у справі №642/5296/23, ще до офіційного засідання Харківського апеляційного суду у справі №642/5296/23, колегія суддів вважає недостатніми для скасування судового рішення, адже в оскаржуваному рішенні при встановленні обставин у справі та цитуванні постанови у справі №642/5296/23 було зауваження про те, що апеляційне оскарження вказаної постанови триває.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про не розгляд судом першої інстанції клопотання від 10.06.2024 про передачу справи №520/34933/23 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 04.12.2023 позивач звернувся з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 20 КАС України справа не підсудна Харківському окружному адміністративному суду, а підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі №520/34933/23, яка постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року залишена без змін, враховуючи дані про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) позивача, вказану справу передано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року у справі №520/34933/23 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином, питання про підсудність даного позову було вирішено до відкриття провадження у справі.

Згідно статті 30 КАС України визначено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Виходячи з положень статті 30 КАС України, Ленінський районний суд м. Харкова прийняв передану за підсудністю справу та розглянув її із дотриманням правил підсудності.

Водночас, позивач наголошує на тому, що до вирішення справи по суті не було розглянуто його клопотання про передачу справи №520/34933/23 на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва (а.с. 76), яка обґрунтована тим, що оскільки позивачем поданому скаргу на голову Ленінського районного суду м. Харкова до Вищої ради правосуддя, то остання може впливати на розгляд даної справи.

Так, перелік умов, за яких суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, приведено у статті 29 КАС України. У свою чергу, позивачем жодна з відповідних умов не була заявлена.

Таким чином, справа розглянута з дотриманням правил підсудності, а не розгляд клопотання позивача не призвів до порушення правил підсудності та не може вплинути на результати вирішення спору по суті, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги позивача колегія суддів вважає безпідставними.

Підсумовуючи приведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в ході судового розгляду не встановлено у діях поліцейського ОСОБА_2 порушень вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Інші доводи на, які посилався заявник апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

У контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2024 по справі № 520/34933/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич