Справа № 947/31554/24
Суддя: Скриль Ю. А.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/230/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю:

представника позивача Ніц А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

03.10.2024 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову № 1390 від 04.07.2024 та стягнути судові витрати у розмірі 605,6 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.07.2024 відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) складено протокол № 1390 про адміністративне правопорушення за вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якого у графі «суть правопорушення» зазначено «перебуває у розшуку, на підставі звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставляння до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене частини третьої статті 210 КУпАП».

Позивач стверджує, що в порушення вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, у протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, хто саме перебуває в розшуку та чим це підтверджується, які реквізити документа (постанови) або рішення суду, якими особу оголошено у розшук, та яким органом особу оголошено у розшук, пункти та статті нормативного акта якого було порушено особою, час з якого особа перебуває у розшуку. Зазначення у протоколі про наявність перебування особи, яка вчинила адміністративне правопорушення за ст.ст. 210 і 210-1 КУпАП, у розшуку не розкриває суть адміністративного правопорушення. Також відсутня вказівка на постанову, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 210 і 201-1 КУпАП та набрання цією постановою законної сили, відсутнє посилання на те, що така особа є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, не зазначено яку статтю (пункт) Правил військового обліку порушено особою, не вказано яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію було порушено.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 278, 279, 280КУпАП, правовий висновок Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а, зауважив, що всупереч вимог вказаних статей КУпАП, у постанові № 1390 від 04.07.2024 встановлені лише такі обставини правопорушення як «перебуває у розшуку, на підставі звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене частини третьої статті 210 КУпАП», при цьому не встановлено особу, місце, час, суть вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, а відповідачем не вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи належним чином. Окрім цього відсутні докази, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та його винуватість. До матеріалів справи про адміністративне правопорушення жодні докази винесення адміністративного правопорушення не долучені, при цьому у протоколі зазначено, що долучається копія паспорту та копія посвідчення особи. При винесені постанови також не встановлені обставини, що обтяжують/пом`якшують відповідальність особи, водночас при винесені оскаржуваної постанови до позивача застосоване стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі - 25500,00 грн, що за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, є занадто обтяжливим покаранням. З урахуванням викладених обставин, позивач вважає постанову № 1390 від 04.07.2024 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Короткий зміст відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив відповідача

Відповідач в особі ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що оскаржувана постанова є законною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач порушив наданий указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки 60-денний термін для уточнення своїх персональних даних. Зокрема на момент складання протоколу 05.09.2024 була проведена звірки контактних даних з Єдиними та Державними реєстрами, які мають електронну взаємодію з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», датована 10.07.2024, після спливу 60-ти днів на оновлення. Проте не всі персональні дані станом на теперішній час можливо оновити за допомогою «Резерв +», а в даному випадку персональні дані такі як місце проживання та наявність права на відстрочку мають істотне значення для проведення мобілізації.

Окрім цього, відповідач зазначає, що посилання позивача на норму абзацу 4 підпункту 101 Правил військового обліку № 1487, відповідно до якої призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрань чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на думку відповідача є помилковим, оскільки дана норма надає 60-ти денний термін на уточнення даних, а позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за не повідомлення про зміну цих персональних даних, що є різними речами.

13.11.2024 представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує, просить оскаржувану постанову залишити без змін.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2024 відповідачу продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву на 10 днів.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 01.07.2024 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) складено протокол № 1390 про адміністративне правопорушення за вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якого у графі «суть правопорушення» зазначено «перебуває у розшуку, на підставі звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене частини третьої статті 210 КУпАП».

04.07.2024 винесено оскаржувану постанову № 1390 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до фабули вчиненого правопорушення ОСОБА_1 «Перебуває у розшуку, на підставі звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене частини третьої статті 210 КУпАП». Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 постановив накласти на останнього штраф у сумі 25500 грн.

Відомості про обставини, що обтяжують та/або пом`якшують відповідальність особи, у постанові відсутні. При цьому у постанові зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не працює.

Біля графи «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» міститься рукописний текст «направлено поштою 05.07.24».

Оцінка аргументів учасників сторін

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129 Конституції Українисуддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 7 КУпАПпередбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Постанови № 1390 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період у вигляді: перебування у розшуку, на підставі звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене частини третьої статті 210 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів; громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно зі ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

При розгляді адміністративних справ керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повинні керуватись положеннями ст.ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Натомість, в порушення ст.ст. 245, 251, 252,278, 280 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_3 не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; повно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не оцінив докази по справі.

Зокрема, поза увагою залишилось недотримання вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, а саме те, що у протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, відсутні докази, якими підтверджується розшук позивача, відсутнє посилання на нормативно-правовий акт у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації та його відповідні норми, які порушені позивачем. Зазначення у протоколі про наявність перебування особи, яка вчинила адміністративне правопорушення за ст.ст. 210 і 210-1 КУпАП, у розшуку не розкриває об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, що також залишилось поза увагою відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Окрім цього, не встановлено чи належить особа до категорії призовників, військовозобов`язаних або резервістів.

Оскаржувана постанова № 1390 містить аналогічні недоліки щодо не встановлення місця, часу, обставин вчинення адміністративного правопорушення, його об`єктивної сторони, що свідчить про відсутність повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи належним чином.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в оскаржуваній Постанові № 1390 не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та не наведено їх оцінки. Установлено, що в якості доказів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено лише копію паспорту та копію посвідчення особи. Інші докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КупАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, відповідачем суду не надані.

При винесені постанови також не встановлені обставини, що обтяжують/пом`якшують відповідальність особи, водночас при винесені оскаржуваної постанови до позивача застосоване стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі - 25500,00 грн.

Судом встановлено, що в частині обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в оскаржуваній Постанові № 1390 відповідачем зазначена інформація про перебування позивача у розшуку на підставі звернення до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, виходячи з аналізу нормативно-правових актів, якими встановлюються правила військового обліку, порядок їх дотримання та виконання, суд не вбачає правових підстав щодо віднесення до порушень правил військового обліку перебування особи у розшуку.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, наданих представником позивача у судовому засіданні, викладених представником відповідача у відзиві на позов, доводів і аргументів та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу 25500 грн.

Згідно зі ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАСв адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).

Таким чином, судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Ураховуючи викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо поновлення позивачу строку на оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд приймає до уваги, окрім вирішення вказаного питання під час відкриття провадження у справі, позицію відповідача, що позивач дійсно отримав копію оскаржуваної постанови 24.09.2024, як про це зазначалось позивачем. З відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 03.10.2024, тобто у межах встановлених вимогами ст. 289 КУпАП 10-денного строку. Отже, твердження позивача, які не спростовані відповідачем, про наявність підстав для поновлення строків для звернення до суду за захистом порушених своїх прав враховані та прийняті судом, які викладені у мотивувальній частині ухвали про відкриття провадження у справі від 07.10.2024.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Керуючись ст.ст. 2, 9, 241, 243, 246, 250, 255 КАС України, п.3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення №1390 від 04.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.11.2024.

Суддя Ю. А. Скриль