Справа № 520/16905/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р. Справа № 520/16905/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, повний текст складено 15.08.24 по справі № 520/16905/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати доплати згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» до встановленої пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № -СБУ, починаючи з 01.05.2024, викладене в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0203-8/79240 від 14.05.2024 р., протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за пенсійною справою № -СБУ доплату згідно Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 03.10.2022 р., з урахуванням проведених виплат;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в результаті протиправного скасування виплати доплати згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» в розмірі 552 064,80 грн.;

- враховуючи її майновий стан звільнити позивачку від сплати судового збору згідно п. 1, п.п. а) п. 2, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі № 520/16905/24 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 03.10.2022 в розмірі 30% грошового забезпечення померлого чоловіка ОСОБА_2 (пенсійна справа №-СБУ), призначену на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 по справі №520/9934/22, що підтверджується відомостями з перерахунків пенсії та листом від 23.12.2023 №2000-0203-8/189473.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року по справі №520/17139/23, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/А 3795-СБУ доплату згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» розмірі 2 000,00 грн., починаючи з 01.07.2021 р., та без обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКППП НОМЕР_1 ), нараховані ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/А 3795- СБУ, суми доплат згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок сум індексації встановленої пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/А 3795-СБУ з урахуванням збільшення розміру встановленої пенсії ОСОБА_2 на суму доплати згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та без обмеження загального перерахованого розміру пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром, встановленим ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2024 по справі №520/17139/23 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі №520/17139/23 скасовано. Прийнятно постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №520/37296/23, яке набрало законної сили 30.03.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату встановленої пенсії в разі втрати годувальника у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» ОСОБА_1 за пенсійною справою №-СБУ, починаючи з 03.10.2022, в розмірі, розрахованому виходячи з грошового забезпечення, визначеного у Довідці про розмір грошового ОСОБА_2 , виданої Управлінням СБУ в Харківській області за №105 від 24.11.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №520/37296/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено перерахунок пенсії позивачки з 03.10.2022 на підставі нової довідки, виданої Управлінням СБУ в Харківській області за №105 від 24.11.2022.

Так, станом на 01.05.2024 розмір пенсії позивачки обчислений відповідачем у фіксованому розмірі у сумі 11424,00 грн. як 30% від суми грошового забезпечення померлого військовослужбовця/пенсіонера у розмірі 38080,00 грн.

Отже, з 01.05.2024 пенсія виплачується позивачці з урахуванням вказаного рішення суду.

13.05.2024 позивач, через свого представника, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з відповідним запитом, на який отримав лист від 14.05.2024 №2000-0203-8/79240, відповідно до якого повідомлено, що на виконання рішення суду по справі №520/37296/23 Головним управлінням з 03.10.2022 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 З 01.05.2024 пенсія виплачується з урахуванням вказаного рішення суду. Різницю в пенсії, обчислену за рішенням суду за період з 03.10.2022 по 31.04.2024, буде виплачено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати доплати згідно Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» до встановленої пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.05.2024 р., про що викладено в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0203-8/79240 від 14.05.2024 р., позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Конституційний Суд України у рішенні 19-рп/2011 від 14.12.2011, зокрема зазначив: права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Тобто, Конституційний Суд України визначив залежність виникнення права особи на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, виключно із існуванням порушення, створенням перешкод для реалізації конкретних прав і свобод такої особи. Наведене підтверджується також положеннями частин третьої-п`ятої статті 55 Конституції України, у яких чітко вказано про захист своїх прав і свобод.

Так, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.06.2018 у справі № 800/587/17.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами щодо нарахування та виплати доплати згідно з Постановою КМУ №713.

Колегія суддів зазначає, що право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст.1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.

При цьому, в постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09 червня 2022 року у справі №200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону №1058-IV та частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Разом з цим, право на перерахунок певних виплат має винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема правом на перерахунок пенсії). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено з матеріалів даної справи, за життя ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача щодо ненарахування та невиплати доплати згідно з Постановою КМУ №713, тобто за життя не виявив інтересу та волі на перерахунок пенсії з урахуванням відповідної доплати і така доплата йому за життя не нараховувалась.

Отже, позивачка не має права на нарахування та виплату доплати згідно з Постановою КМУ №713, до пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 .

До вказаних висновків також дійшов Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 01 березня 2024 по справі №520/17139/23.

Вказана постанова суду в силу ч. 1 ст. 325 КАС України набрала законної сили.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У межах даної справи позивачкою заявлено позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати доплати згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за пенсійною справою № -СБУ доплату згідно Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 03.10.2022 р.

Водночас, доказів нарахування та виплати позивачці доплати згідно з Постановою КМУ №713 матеріали справи не містять.

Твердження позивача про протиправне скасування виплати доплати згідно Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відповідачем в листі № 2000-0203-8/79240 від 14.05.2024 зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області лише повідомлено позивачку про те, що на виконання рішення суду по справі №520/37296/23 Головним управлінням з 03.10.2022 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 З 01.05.2024 пенсія виплачується з урахуванням вказаного рішення суду. Різницю в пенсії, обчислену за рішенням суду за період з 03.10.2022 по 31.04.2024, буде виплачено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Окрім того, суд відноситься критично до наданого позивачем перерахунку пенсії станом на 01.09.2023, оскільки останній датовано 22.12.2023, а постанова Другого апеляційного адміністративного суду по справі №520/17139/23, якою скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі №520/17139/23, прийнята від 01 березня 2024, тобто пізніше 22.12.2023.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 по справі № 520/16905/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва