Справа № 520/37462/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування розпорядження, -
Заявник просив суд розглядати заяву без його участі.
Відповідно до ч.1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За приписами ч. 5 ст. 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України, по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування розпорядження - призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
Дослідивши заяву позивача, подану в порядку статті 383 КАС України, судом встановлено наступне.
Пунктом 6 частини 1 статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом випадку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Враховуючи наведене, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням та висновки, які зроблені судом при розгляді справи.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі ОСОБА_2 проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 вказав, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звернув увагу на те, що правові норми статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі №520/37462/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування розпорядження задоволено. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №39 від 05.12.2023 року в частині обмеження пенсії ОСОБА_1 на рівні 79990,40 грн.

Рішення суду набрало законної сили.

В судовому рішенні зазначено, що станом на 01.12.2022 розмір пенсії позивача визначено 80016,80 грн. (основний розмір - 78750,00 грн., додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5 - 379,60 грн., цільова допомога інвалідам війни ІІ групи - 50,00 грн., підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2093 грн.) - 837,20 грн.). При цьому, пенсію обмежено максимальним розміром 79999,40 грн. (80016,80 грн. - 79999,40 грн. = 26,40 грн.).

Суд дійшов висновку, що позивачу безпідставно не доплачується підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи на суму 26,40 грн.

На звернення позивача листами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.08.2024 року та від 20.09.2024 року повідомлено, що на поточний рахунок позивача в серпні 2024 року перераховано 82890,40 грн., в тому числі:

- 79990,40 грн.,

- 2900,00 грн. - щорічна разова допомога до Дня Незалежності України.

Питання проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі №520/37462/23 знаходиться на опрацюванні (а.с. 110 - 111).

В наданих до суд поясненнях представником пенсійного органу також зазначено, що для виконання вищезазначеного рішення суду в межах покладених зобов`язань пенсійна справа ОСОБА_1 потребує корегування періодичних складових (розпорядження), а саме встановлення дати набрання чинності рішення суду 02.04.2024 встановивши її виходячи з розрахунку 90% від розміру заробітної плати (87500,00 грн.) без обмеження заробітної плати та без обмеження пенсійної виплати, яке можливо виконати лише макетною обробкою. Отже, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області 27.08.2024 року за вих. №2000-0306-5/152613 було направлено листа до Пенсійного Фонду України щодо надання дозволу на макетну обробку.

Суд звертає увагу, що з наданих пенсійним органом пояснень є незрозумілим, що мається на увазі "рішення суду можливо виконати лише макетною обробкою", пенсійним органом пояснень з цього приводу також не надано як і не зазначено яким нормативно - правовим актом передбачено виконання судових рішень пенсійним органом "макетною обробкою".

Вказане свідчить, що Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахунку пенсії ОСОБА_1 не здійснено, чим порушено права ОСОБА_1 , підтверджених рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі №520/37462/23, яке набрало законної сили.

Статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383 КАС України).

Частиною 1 статті 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є можливим, зокрема, у разі встановлення факту порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду.

За таких підстав, заява ОСОБА_1 , подана в порядку ст. 383 КАС України, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-243, 248 - 249, 256, 294, 295, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування розпорядження - задовольнити.

Визнати порушеним право ОСОБА_1 , підтверджене рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі №520/37462/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню прав ОСОБА_1 , підтверджених рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі №520/37462/23, яким скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №39 від 05.12.2023 року в частині обмеження пенсії ОСОБА_1 .

Про вжитті заходи повідомити Харківській окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Шевченко О.В.