Справа № 199/3557/24
Суддя: Ярощук О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №199/3557/24
Провадження №2-а/932/139/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Ярощук О.В.,

за участі секретаря Кирилішиної В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору

рядовий поліції батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Валенко Д.А.

про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -

у с т а н о в и в:

Суть справи

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою у якій просив:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1792287 від 31.03.2024 за ч.4 ст. 126 КУпАП

- поновити строк звернення до суду

- закрити провадження по справі.

Судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Свою позовну заяву мотивував тим, що під час ознайомлення адвокатом із матеріалами справи №199/2870/24, яка перебувала у провадженні судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 30.04.2024 було встановлено, що щодо нього 31.03.2024 винесено також постанову про адміністративні правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП, про яку йому не було відомо.

У позовній заяві вказує, що 31.03.2024, коли щодо нього було винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП він за кермом не перебував. Винесенню постанови передували інші обставини. За кермом автомобілю був його друг ОСОБА_2 , який неодноразово під відеофіксацію зазначав, що саме він був за кермом ВАЗ 21063 д.з. НОМЕР_1 .

Вважає постанову незаконною, оскільки 31.03.2024 автомобілем не керував.

Взагалі не був обізнаний із винесеною постановою серії ЕНА №1792287.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 29.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 за підсудністю передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с 20).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.07.2024 головуючою суддею визначено Ярощук О.В. (а.с 40).

Ухвалою судді 15.07.2024 заяву залишено без руху (а.с. 25-27).

Ухвалою судді 29.07.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та даного відповідачу строк надати відзив, позивачу відповідь на відзив (а.с. 38-39).

До матеріалів справи долучено відзив відповідача від 20.08.2024 (а.с.45-47).

До матеріалів справи долучено відповідь на відзив від 04.09.2024 (а.с.65).

Суддя упродовж з 16.09.2024 по 27.09.2024 перебувала у щорічній відпустці.

Позиція відповідача

Позивач скористався своїм правом та надав відзив у якому зазначив, що постанова винесена законно та у межах повноважень.

Надав суду відеозапис обставин вчинення відповідачем адміністративного правопорушення.

Просив у задоволенні вимог у позовній заяві відмовити у повному обсязі.

Релевантне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ч. 1ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведених правових норм, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, зокрема, за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Диспозицією ч.4 ст. 126 КУпАП передбачено керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Положеннями КУпАП, які стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, установленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу у відповідності до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У той же час, суд, що розглядає вказану справу виснує, що дискреційні повноваження органів поліції під час скороченої процедури розгляду адміністративних справ не мають бути свавільними, мають бути чіткими, виваженими та відповідати дусі закону.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. У свою чергу, невиконання такої вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад адміністративного законодавства.

Судом встановлено

31.03.2024 о 18 год. 23 хв. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1792287 (а.с. 9).

Відповідно до змісту постанови 31 березня 2024 року о 18 годині 20 хвилин у м. Дніпро по вул. Водопровідна, 131, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.з. НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керуванням, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, шляхом накладення штрафу у розмірі 20 400 грн.

У графах 8, 9 Постанови «Права за ст. 268 КУпАП та оскарження за статтею 289 КУпАП» та графі 9 «Копію постанови мною отримано» - записано, що ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис.

Із постановою за ч. 4 ст. 126 КУпАП позивач ознайомився в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська через свого адвоката 30.04.2024 (а.с.14).

Факт ознайомлення із постановою 30.04.24 відповідач у відзиві не заперечував і не спростовував.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, у оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази на підставі яких, встановлено те, що позивачем порушено Правила дорожнього руху. Таких доказів не надано і у ході судового провадження, після звернення Позивача до суду.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_1 у заяві, відповіді на відзив, останній вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у вказану дату передували зовсім інші події.

Так, 31.03.2024 під час перебування безпосередньо біля транспортного засобу «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 , до них під`їхали співробітники поліції та почали вимагати у ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та стверджувати, що саме він, начебто, керував транспортним засобом. Він неодноразово говорив, що за кермом зазначеного транспортного засобу перебував не він, а його друг ОСОБА_2 , однак співробітники поліції взагалі не зважали на його пояснення.

Співробітниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

У той же час судом досліджено оптичний DVD диск із файлами, наданий суду позивачем.

Суд бере до уваги зазначені відеозаписи, з урахуванням того, що відомості про існування зазначених записів, зокрема про їх здійснення містяться безпосередньо у позовній заяві.

Згідно частини 1 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Так, відеофіксація подій розпочинається 31.03.24 о 17:09 год. з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля транспортного засобу «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 , тоді як згідно постанови серії ЕНА №1792287 останній саме керував транспортним засобом.

Відтворенням файлу у цілому судом встановлено наступне (год та хв)

17.09 представник поліції запитує водійське посвідчення

17.10 представник поліції запитує паспорт і пояснює, що йому необхідні документи, щоб зрозуміти із ким він спілкується

17.12 позивач просить показати відео, на якому було б зафіксовано, що він був за кермом. Представник поліції обіцяє надати, але зазначає, що він їх візьме із камер фіксації «Безпечне місто»

17.13 представник поліції не назвав жодних підстав зупинки. Погрожує кайданками.

17.14 встановлюють особу за паспортом

17.17 представник поліції пропонує ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння

17.22 представник поліції оголошує, що складається протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП

18.20 зафіксовано процес складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП

18.24 оголошується зміст протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП

18.30 відеофксація закінчена

Отож, упродовж усієї відеофіксації з 17 год 09 хв по 18 год 30 хв представник поліції жодним чином не обмовився, що ним винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідно не роз`яснено суть правопорушення, права. Позивач не відмовлявся підписувати і ознайомлюватися із постановою за ознаками адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, отже постанову винесено із порушенням ст.ст. 268, 280, 283, 285, 287 КпАП України.

За встановлених обставин, суд не бере до уваги пояснення відповідача у відзиві, що підставою зупинки був факт встановлення непристебнутої малолітньої дитини у салоні авто, адже ці аргументи не підтверджені жодним доказом, на відео відсутні зауваження від представника поліції, що дитина їхала не пристебнута ременями безпеки. Більш того, відео з боді камер не засвідчили рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

На противагу доводам позивача у позовній заяві, відповідач жодним чином не довів суду той факт, що позивач знав про винесення постанови серії ЕНА №1792287 від 31.03.2024 о 18.20 год.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд бере до уваги і висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17, де останній вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Однак, позивачем не надано суду тієї частини відео, де було б зафіксовано що екіпаж патрульної поліції зафіксував переміщення транспортного засобу «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_2 вулицями міста Дніпра..

Висновок суду

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку відповідача) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії відповідача. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. У свою чергу, невиконання такої вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад адміністративного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, враховуючи встановлені факти не отримання позивачем постанови про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також той факт, що постанову серії ЕНА №1792287 від 31.03.2024 о 18.20 год винесено за невстановлених обставин у цілому, без ознайомлення ОСОБА_1 із її змістом, з поміткою про відмову від її отримання, що не відповідає дійсності, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що у ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, суд приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо поновлення строку для звернення до суду

Судом встановлено, що у графах 8,9 Постанови «Права за ст. 268 КУпАП та оскарження за статтею 289 КУпАП» та графі 9 «Копію постанови мною отримано» - записано, що ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис.

Із оскаржуваною постановою позивач ознайомився 30.04.2024 через свого представника у суді, що підтверджується матеріалами справи.

Позов до суду подано 09.05.2024.

Факт ознайомлення ОСОБА_1 із постановою 30.04.2024 відповідач у відзиві не заперечував і не спростовував.

Враховуючи ті обставини, що судом встановлення факт не отримання постанови позивачем у день її винесення, а також не доведено доказами винесення постанови саме 31.03.2024 о 18.20 у присутності позивача, суд вважає за можливим поновити позивачу строк для звернення до суду за захистом свого права.

Судовий збір

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, сплачений Позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст.2, 72, 76, 77, 205, 229, 241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд -вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк для звернення до суду.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1792287 від 31.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ч.4 ст. 126 КУпАп, а провадження у справі про адміністративне правопорушення -закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР НОМЕР_3 ) витрати на сплату судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярощук