Справа № 400/6796/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 р. № 400/6796/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаМіністерства у справах ветеранів України, пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001,
проскасування рішення від 04.01.2024 №1/ІІІ/3/1 та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства у справах ветеранів України (далі відповідач), в якому просить:

- скасувати рішення Міністерства у справах ветеранів України від 04.01.2024 року № 1/ІІІ/3/1 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України надати статус учасника бойових дій ОСОБА_1 на підставі поданих документів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він у періоди з 01.04.2023 року по 15.04.2023 року, з 02.05.2023 року по 15.05.2023 року, з 15.05.2023 року по 01.06.2023 року (прикомандирований до ВЧ НОМЕР_1 ), з 02.06.2023 року по 02.08.2023 року (прикомандирований до ВЧ НОМЕР_1 ), з 03.08.2023 року по 15.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 15.09.2023 року, з 01.10.2023 року по 15.10.2023 року у складі медичного батальйону «Госпітальєри» Української добровольчої армії брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Воскресенка та н.п. Велика Новосілка Донецької області. Також він нагороджений медаллю «За збережене життя» № 399 за представленням командира медичного батальйону «Госпітальєри» ОСОБА_2 . У зв`язку з чим звернувся до відповідача з заявою про надання йому статус учасника бойових дій на підставі п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак відповідачем у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, цінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у періоди з 01.04.2023 року о 15.04.2023 року, з 02.05.2023 року по 15.05.2023 року, з 15.05.2023 року по 01.06.2023 року (прикомандирований до ВЧ НОМЕР_1 ), з 02.06.2023 року по 02.08.2023 року (прикомандирований до ВЧ НОМЕР_1 ), з 03.08.2023 року по 15.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 15.09.2023 року, з 01.10.2023 року по 15.10.2023 року у складі медичного батальйону «Госпітальєри» Української добровольчої армії брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Воскресенка та н.п. Велика Новосілка Донецької області.

14.10.2023 року командиром медичного батальйону «Госпітальєри» видано довідку про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України про те, що позивач дійсно в період з 01.04.2023 року по дату видачу довідки (14.10.2023 року) брав участь у виконанні бойових діях, захисті суверенітету та територіальної цілісності України в якості парамедика-водія.

13.11.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив визнати його учасником бойових дій у відповідності до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До заяви надав копії трьох нотаріально засвідчених заяв-свідчень військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , довідку командира медичного батальйону «Госпітальєри» ОСОБА_6 від 14.10.2023 року № 14/10-11 про безпосередню участь у бойових діях захисту суверенітету та територіальної цілісності України, копію довідки командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 29.04.2023 року № 1461 про проведення евакуації з поля бою на Запорозькому напрямку у співпраці з в/ч НОМЕР_1 , додаткові документи.

Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» при Міністерстві у справах ветеранів України, на своєму засіданні 04.01.2024 року, розглянула заяву позивача та прийняла рішення № 1/ІІІ/3/1 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись із відмовою у наданні статусу учасника бойових дій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551 учасниками бойових дій визнаються особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

У разі відсутності такої довідки, відповідно до абз. 6 п. 25 ст. 6 Закону № 3551 підставою для надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам є документи, дані та інформація, вказана у абзацах сьомому, восьмому частини першої статті 6 Закону.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Матеріалами справи підтверджується, що 14.10.2023 року командиром медичного батальйону «Госпітальєри» видано довідку про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України про те, що позивач дійсно в період з 01.04.2023 року по дату видачу довідки брав участь брав участь у виконанні бойових діях, захисті суверенітету та територіальної цілісності України в якості парамедика-водія.

Доказів, що піддають сумніву достовірність зазначених у довідці відомостей, відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить посилання на норми чинного законодавства, щодо відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій.

Також, зазначене рішення не містять жодних обґрунтувань щодо спростування наданих позивачем документів про участь у бойових діях.

Відзив на позовну заяву відповідач не надав.

Вказані обставини позбавляють суд можливості оцінити обґрунтованість прийняття спірного рішення.

З урахуванням викладеного, а також того, що відповідачем в спірному рішенні відсутні обґрунтування підстав прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято всупереч вимог наведених актів законодавства, є необґрунтованим, безпідставним та відповідно таким, що належить до скасування.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України надати статус учасника бойових дій ОСОБА_1 на підставі поданих документів суд зазначає наступне:

Відповідач вирішуючи питання щодо надати статусу учасника бойових дій позивачу не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такого рішення .

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не розглянув по суті заяву позивача, не надав жодної оцінки підставам надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує приписи ст. 245 КАС України та зазначає наступне:

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі № 804/1469/17 та від 10.04.2019 року у справі № 826/11251/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що належним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 04.01.2024 року № 1/ІІІ/3/1 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

3. Зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.11.2023 року про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.11.2024 року.

Суддя О.В. Малих