Справа № 289/1984/24
Суддя: Мельник О. В.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/20/24
Справа №289/1984/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Мельника О.В., за участю секретаря судового засідання Писаренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації/місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 19.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу 17000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він не з`явився на виклик до ТЦК 17.05.2024 року з поважних причин, оскільки в ці дні проходив ВЛК, що підтверджується відповідними медичними документами, та має на утриманні мати, яка потребує стороннього догляду, що також підтверджує відповідними доказами.

Під час винесення 19.08.2024 оскаржуваної постанови позивач присутній не був, оскільки її копія була вручена лише 16.09.2024 року, що позбавило права на подання доказів на доведення своєї невинуватості.

Також наголошує на тому, що його звинувачують у вчиненні правопорушення 17.05.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка вступила в силу лише 19.05.2024 року.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону. Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.09.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, в порядку спрощеного позовного провадження.

Копія позовної заяви та доданих до неї документів, а також ухвала про відкриття провадження у справі направлена в електронний кабінет ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлені 27.09.2024 року о 17:31:25 год.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимогст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій.

Згідно з ч. 3ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений органами Національної поліції відповідно до звернення №7/3557 від 04.07.2024 про розшук і доставлення до 7 відділу Житомирського РТЦК для складання постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 17 травня 2024 року. Проте, у визначений час ОСОБА_1 не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомив. Зазначено, що з моменту вручення повістки до його розшуку та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно не з`являвся. ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушуючи вимоги абз. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не з`явився за викликом у визначений в повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, своїми умисними діями (бездіяльністю ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Постанову складено в присутності ОСОБА_1 .

Разом з тим, жодних доказів на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності дост.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення - що він 17 квітня 2024 року, отримавши повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з`явитися 17 травня 2024 року, проте, у визначений час ОСОБА_1 не з`явився, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем суду не подано, як і не надано відзиву на позов з доказами, які б підтверджували викладені у постанові обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У свою чергу, позивач стверджує, що 16 травня 2024 року самостійно прибув до 7 відділу Житомирського РТЦК та повідомив, що з`явитися саме завтра 17 травня не має можливості, у зв`язку із наявністю поважних причин, так як доглядає свою матір, яка отримала тяжкі травми та потребує стороннього догляду, здійснює догляд за братом, який має 2 групу інвалідності та він сам не в повному обсязі пройшов ВЛК. Черговий до приміщення ТЦК позивача не пропустив, оскільки там і так перебуває багато людей, однак записав данні та обіцяв повідомити про неможливість явки відповідальну особу.

На підтвердження своїх доводів позивач надав медичні документи про проходження ВЛК: Акт дослідження стану здоров`я призовника від 15.05.2024, Картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного з якої вбачається проходження обстеження в період з 13 по 16 травня 2024, довідку військово-лікарської комісії про те, що він пройшов медичний огляд ВЛК.

Також надав Довідку Потіївської сільської ради з якої слідує що позивач зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 в с.Буглаки Житомирського району. Згідно висновку № 8 від 14.05.2024 у ОСОБА_3 діагностовано забій грудної клітини та гнійна рана лівої гомілки. З виписки з протоколу засідання ЛКК № 410 від 16.09.2024 слідує, що ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Догляд здійснює ОСОБА_1 , що підтверджується Актом № 1 від 24.09.2024.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не отримано.

Суд вважає, що складення постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Окрім того, обґрунтованими є доводи позивача про те, що при винесенні Постанови №7/176 та призначенні стягнення за порушення ОСОБА_1 частини 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення були застосовані норми Закону, що не діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Так, зі змісту Постанови № 7/176 вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився 17 травня 2024 року за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до резолютивної частини Постанови №7/176, ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, редакція закону, якою передбачено положення, як підставу накладення адміністративного стягнення - частина 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення набула чинності лише 19.05.2024 року, тобто вже після ймовірного скоєння ОСОБА_1 правопорушення, про що зазначено в самій оскаржуваній постанові.

Відповідно до положень статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, при складанні Постанови №7/176 та визначенні санкції за ймовірне порушення ОСОБА_1 частини 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення були застосовані норми Закону, що не діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, суд приходить до висновку, що дії відповідача по винесенню постанови є незаконними, оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог закону, а тому вона, на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн. натомість сплатив 1211,20 грн., тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору саме в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації/місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №7/176 від 19.08.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК