Справа № 305/3837/24
Суддя: Ластовичак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/3837/24
Провадження по справі 2-а/305/15/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2024 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Бакшиної К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення та зобов`язання його принести публічне вибачення,

встановив:

ОСОБА_1 24.10.2024 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, у якому просить скасувати повністю постанову серії ЕГА № 1586430 від 16.10.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, накласти на поліцейського ОСОБА_2 дисциплінарне покарання та примусити його принести публічне вибачення.

В обґрунтування своїх позовних вимог, покликаючись на ст. 251 КУпАП, ст. 286 КАС України, зазначає, що 19.10.2024 вона дізналась зі сторінки facebook (https://www.facebook.com/share/p/zbAKbqF3JEEu1QCt/), що працівниками Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на неї було складено постанову за адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУАП, а саме: «16.10.2024 о16:48, начебто вона здійснила завідома неправдивий виклик на спецлінію 102, а саме повідомила про пошкодження майна». Постанова складена без її присутності, нею не підписана, їй не вручена. В додатку «Дія» та на інших сервісах інтернету, вона постанову не знайшла, отримала її тільки 23.10.2024 об 11-23 год через письмову заяву від 21.10.2024 до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області. Дані в постанові некоректні, та взяті з невідомого їй джерела, а саме вказана неправильна адреса, насправді згідно довідки вона є внутрішньо переміщеною особою. У постанові вказаний паспорт для виїзду за кордон, який вона не мала при собі та не давала дані поліції. Це друга постанова, яка складена на неї по такому ж принципу, першу вона оскаржила 29.03.2023 у Рахівський районний суд Закарпатської області (№ 305/444/23, провадження по справі 2-а/305/4/23). Вважає, що поліцейським ОСОБА_2 постанова складена упереджено, або по заявці поліцейського ОСОБА_3 , який складав першу постанову. В постанові написано, що виклик був тільки по пошкодженню майна, та що такої події не відбулося, але вона викликала поліцію по факту нападу на її автомобіль 4 осіб, спроби витягнути її з автомобіля, побиття та пошкодження скла, дверей автомобіля, про що виклала відео та прямий ефір події в інтернет на своїй сторінці facebook. Про цю подію вона написала в заяві по приїзду СОГ, яким показала паспорт громадянина України НОМЕР_1 (паспорта для виїзду за кордон не мала при собі) та довідку ВПО. По факту даної інциденту відкрито кримінальне провадження №00317 та написано нею заяву за недбалість, невиконання службових повноважень та ненадання допомоги, в тому числі медичної допомоги. Вона могла переплутати якісь маленькі факти, бо була налякана, але пам`ятає, що писала в заяві та які документи додавала. Працівники поліції не викликали експертів та не можуть стверджувати що автомобіль не пошкоджений, проте вони склали постанову, та не попередили її для того, щоб вона не встигла в 15-тиденний строк оплатити її, або оскаржити, та оплатити подвійний штраф на підставі частини 2 статті 308 КУпАП, хоча мали на це декілька годин. Вважає, що мала законне право викликати поліцію, бо дуже перелякалась за особисте життя та автомобіль, при нападі 4 осіб. Такі неправомірні дії, на мою думку, працівника поліції ОСОБА_2 завдали їй моральних страждань та матеріальних проблем. Вона вимушена була переїхати із зони бойових дій, дуже тяжко працює та не має змоги сплатити незаконний штраф.

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 вважає, що постанова є незаконною та підлягає повному скасуванню. Окрім цього, просить стягнути на її користь сплачений судовий збір 2 543,52 грн, витрати за банківські послуги 30,28 грн, накласти на поліцейського ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення та зобов`язати його принести їй публічне вибачення.

Ухвалою від 25.10.2024 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору за всі позовні вимоги, а також відсутністю належного обґрунтування щодо підсудності позову Рахівському районному суду.

Ухвалою від 01.11.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку ст. 286 КАС України, призначено до розгляду на 07.11.2024.

За клопотанням позивачки судовий розгляд відкладено на 11.11.2024.

У відзиві, поданому представником відповідача ОСОБА_4 в електронній формі 07.11.2024, заперечень по суті позову не міститься, лише стверджено про порушення позивачкою правил територіальної підсудності, оскільки вона зареєстрована в Одеському районі Одеської області, а місцезнаходження відповідача - м. Ужгород, тому справа непідсудна Рахівському районному суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, вважає, що правило підсудності нею дотримано, так як адміністративний позов подала по місцю своєї реєстрації як внутрішньо переміщеної особи. Просить скасувати постанову, притягнути поліцейського до відповідальності, зобов`язати його вибачитись, повернути їй судовий збір і витрати на банківські послуги. Можливо, деякі позовні вимоги нею сформульовано і неточно, так як вона не адвокат і писала позов як звичайна людина.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання документів у електронний кабінет. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про обов`язкову участь не подав.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, а також неявку без поважних причин у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів.

Передусім, суд зазначає, що питання підсудності даної справи Рахівському районному суду вирішено в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 01.11.2024, де констатовано, що позовна заява подана за місцем реєстрації позивачки як внутрішньо переміщеної особи.

При цьому судом узято до уваги, що підсудність таких справ є альтернативною (за вибором позивача) і вони розглядаються адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, а позивачка подала позов не до Ужгородського міськрайонного суду за місцем знаходження відповідача, а до суду за місцем свого проживання, тим самим обрала саме Рахівський районний суд та наполягає на розгляді, клопотання про зміну територіальної підсудності подати не бажає.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону, а згідно з частиною першою статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Тому, з урахуванням необхідності забезпечити належний захист прав позивачки, дана справа підсудна Рахівському районному суду, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 409/2636/17 та з роз`ясненнями Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.

Постановою серії ЕГА № 1586430 від 16.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення, складеною інспектором Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області Рещуком Євгеном Дмитровичем, позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

У постанові стверджено, що 16.10.2024 о 16:48 год в селі Лазещина Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик на спецлінію 102, а саме повідомила про факт «пошкодження майна» (ЄО-7550 від 16.10.2024), а саме невідомі особи пошкодили на її транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_2 двері та вікно, хоча такої події насправді не відбулося.

З відмітки на постанові вбачається, що її копію надіслано поштою 17.10.2024 за № 4760.

Анкетні дані ОСОБА_1 у постанові зазначено як 12.03.1972 р.н., уродженка м. Чернігів, мешканка АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово не працює, безробітний, паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 06.02.2019, виданий 5135, серії НОМЕР_3 .

До позовної заяви позивачкою додано світлини, на яких зображено особу (осіб) у військовій формі, пошкодження, які отримав її автомобіль, а також відео тривалістю 15 секунд, на якому відображено, як особа у військовій формі відмовляється зачинити двері на автомобілі марки Volkswagen та чути жіночий голос, який російською мовою вимагає зачинити двері, повідомляє, що йде прямий ефір, після чого автомобіль рушає з місця та відео припиняється.

Також у матеріалах наявні копії паспорта ОСОБА_1 , з якого вбачається, що місце її народження село Бобровиця Чернігівського району Чернігівської області, місце проживання зареєстроване згідно відмітки у паспорті від 01.07.2019 за адресою АДРЕСА_2 .

Місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.10.2024 за № 864587.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № 2113- від 17.02.2023, ОСОБА_1 має фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_3 . Такі відомості підтверджено також листом Управління соціального захисту населення та надання соціальних послуг Рахівської районної державної адміністрації за № 1651/06-08 від 29.10.2024.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, якою передбачено відповідальність, зокрема, за завідомо неправдивий виклик поліції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі, коли виклик поліції є завідомо неправдивим, тобто особа, здійснюючи виклик та повідомляючи певну інформацію поліцейському, усвідомлює, що така інформація є неправдивою та не відповідає дійсності.

Поряд з цим, невстановлення працівниками поліції, які приїхали на виклик, ознак будь-якого правопорушення саме по собі не може свідчити про те, що виклик був завідомо неправдивим.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення насамперед необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Доказів того, що виклик позивачкою поліції був завідомо неправдивим, відповідачем суду не надано, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Разом з тим, постанова містить ряд неточностей у анкетних даних позивачки, зокрема щодо місця її народження, реєстрації та місця роботи.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що позов у частині скасування постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності підлягає до задоволення, тому слід скасувати рішення (постанову) і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також, суд констатує, що ст. 245, ч. 3 ст. 286 КАС України та загалом законодавством не передбачено можливість прийняття судом рішень про накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення та про зобов`язання його принести публічне вибачення, тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено законодавством.

Таке узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, зокрема наведеною в рішенні від 05.05.2011 у справі «Редакція газети «Правовоє дєло» та Штекель проти України» (Editorial Board of Pravoye Delo and Shtekel v. Ukraine, заява № 33014/05) та з правовою позицією, висловленою у Постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 712/10999/22.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських регулюється Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018, і відповідно до ч. 1 ст. 20 Статуту, повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки з ГУНП в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн за задоволену позовну вимогу, а судовий збір у розмірі 1 937,92 грн, сплачений за дві позовні вимоги, у задоволенні яких відмовлено, стягненню не підлягає та залишається за позивачкою.

Щодо стягнення з відповідача коштів, які позивачка сплатила за послуги банку, у загальному розмірі 30,28 гривень (сервісний збір), то такі кошти відшкодуванню не підлягають, так як не входять до складу судових витрат (ст. 132 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись статтею 293 КУпАП, статтями 246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕГА № 1586430 від 16.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, буд. 13, код в .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК