Справа № 160/25364/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу, -
20.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі-відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати:
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , за даними інформаційної системи ДПС України «Податковий блок» ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кам`янській ДПІ ГУ ДПС як платник податку на нерухоме майно, за об`єкт нерухомості:
Інформація про наявність права власності на нерухоме майно підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відмінне від земельної ділянки.
Рішеннями Петриківської селищної ради від 14.07.2021 №202-7/VIIІ «Про затвердження Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», на 2023 рік встановлено ставку податку на нерухоме майно для об`єктів нежитлової нерухомості (будівлі готельні) в розмірі 0,6% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м2 бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України контролюючим органом сформовано та направлено ОСОБА_1 податкове повідомлення - рішення про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:- за 2023 рік: 16.04.2024 № 0-0403- НОМЕР_1 на суму 8530,44 грн. (212,2 x 40,2 = 8530,44 грн.).

Податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сформовано відповідно до вимог податкового законодавства.

Заборгованість по платежам до бюджету у ОСОБА_1 виникла 15.07.2024 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код ККБД 18010300) у загальній сумі 8530,44 грн., у зв`язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, відповідно до наступних податкових повідомлень-рішень:

-ППР форми «Ф» від 16.04.2024 № 0-0403- НОМЕР_1 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік.

З урахуванням вимог статті 56, 57 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою позивачем грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України позивачу в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436 на загальну суму боргу 8530,44 грн., видану ГУ ДПС у Дніпропетровській області за фактом наявності у ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 8530,44 грн. та відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України винесено рішення № 0-0436 про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 року, видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Податкова вимога та рішення про опис майна направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків та відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Оскаржувані документи направлено засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу платника податків ( АДРЕСА_2 ) та 14.05.2024 року отримано платником податків власноруч.

09.09.2024 року за вих.№33/24 адвокатом Буденковою Наталією, яка діяла в інтересах позивачки, в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було направлено запит до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Запитуване ППР не було надано контролюючим органом на запит адвоката, натомість були надані копії Корінця ППР форми «Ф» № 0-0403- НОМЕР_1 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік та копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікатор №276, на якому міститься відмітка про вручення адресату « ОСОБА_2 » « 14.05.2024 р.».

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №64110/04-36-13-09-10 від 11.09.2024 року відповідача повідомлено про наявність податкового боргу за податковим зобов`язанням в загальному розмірі 8530,44 грн., який виник на підставі сформованого та направленого позивачу податкового повідомлення-рішення:

- ППР від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік.

Станом на 15.07.2024 року за даними інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу по ОСОБА_1 податковий борг не погашений та становить 8530,44 грн.

Оскільки позивач з 20 жовтня 2020 року по теперішній час перебуває за кордоном, а тому вона, як адресат, не була повідомлена про надходження зазначених поштових відправлень на її ім`я, не одержувала їх під особистий підпис з пред`явленням документу, який посвідчує її особу у відділенні № НОМЕР_2 АТ «Укрпошта», крім того, у власності позивача відсутній таким тип майна як "Будівлі готельні", вона вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 16.04.2024 № 0-0403- НОМЕР_1 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік; податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.; рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн., у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Право визначення поняття, база оподаткування, ставка та строки сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості регламентується приписами статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 41 Податкового кодексу контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи доходів і зборів.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів визначений статтею 42 Податкового кодексу.

Як визначено пунктом 42.1. цієї статті, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата ( пункт 42.3.статті 42).

Відповідно до пункту 42.5. статі 42 Податкового кодексу у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 45.1 статті 45 Податкового кодексу обов`язок платника податків - фізичної особи визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 58.1. статті 58 Податкового кодексу встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено передбачені цим пунктом факти.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому

податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів № 610 від 30.06.2017, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання.

Відповідно до абзацу 4 пункту 7 розділу 4 Порядку № 610 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Відповідно до пунктів 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з абзацу 1 пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно з пунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Щодо нарахованих сум податкового зобов`язання та належного повідомлення позивача, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток; які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується за місцем розташування об`єкта оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, контролюючим органом, сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення - рішення про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2023 рік: 16.04.2024 № 0-0403- НОМЕР_1 на суму 8530,44 грн. (212,2 x 40,2 = 8530,44 грн.).

Податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сформовано відповідно до вимог податкового законодавства.

Заборгованість по платежам до бюджету в ОСОБА_1 виникла 15.07.2024 року з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код ККБД 18010300) у загальній сумі 8530,44 грн., у зв`язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, відповідно до вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вимог статей 56, 57 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою позивачем грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України по ОСОБА_1 в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436, видану ГУ ДПС у Дніпропетровській області за фактом наявності у ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 8530,44 грн. та відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436, видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Податкова вимога та рішення про опис майна направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 .

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків та відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Однак, до матеріалів справи не надано доказів оформлення зазначеного акта та направлення його позивачу, що є порушенням вимог даної статті.

09.09.2024 року за вих.№33/24 представником позивача, який діяв в інтересів позивачки, в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було направлено запит до Головного ДПС у Дніпропетровській області.

Запитуване ППР не було надано контролюючим органом на запит адвоката, натомість були надані копії Корінця ППР форми «Ф» № 0-0403- НОМЕР_1 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік та копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікатор №276, на якому міститься відмітка про вручення адресату « ОСОБА_2 » « 14.05.2024 р.».

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №64110/04-36-13-09-10 від 11.09.2024 року відповідача повідомлено про наявність податкового боргу за податковим зобов`язанням в загальному розмірі 8530,44 грн., який виник на підставі сформованого та направленого позивачу податкового повідомлення-рішення:

- ППР від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до статті 89 Податкового Кодексу України встановлено процедурний порядок реалізації контролюючим органом права податкової застави, який не був дотриманий ГУ ДПС у Дніпропетровській області, рішення керівника контролюючого органу, акт опису майна, на яке поширено право податкової застави не був пред`явлений позивачу, як платнику податків, що суперечить пункту 89.3 зазначеної статті, яка в свою чергу не вчиняла дій спрямованих на ухилення від підписання акту опису майна, на яке поширено право податкової застави або не допуску податкового керуючого для здійснення його опису.

Щодо об`єкту нерухомого майна, яке підлягає оподаткуванню, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником бази відпочинку «Лазурь», яка набула право власності на частини об`єкту нерухомого майна на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Трощій Н.Г. від 19.01.2018 року реєстровий №2-16 (номер запису про право власності 24458206) та на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Трощій Н.Г. від 02.02.2018 року реєстровий № 2-70 (номер запису про право власності 24660974), що в цілому складає розмір частки 1/1.

Складовими частинами зазначеного об`єкта нерухомого майна є:

-будинок відпочинку, А-2 (додаткові відомості: площа 160,3 кв.м);

-кухня, Б-1 (додаткові відомості: площа 15,7 кв.м);

-будинок відпочинку, В-1 (додаткові відомості: площа 14,5 кв.м);

-сарай, Г-1 (додаткові відомості: площа 6,0 кв.м);

-сарай, Д-1(додаткові відомості: площа 15,7 кв.м);

-огорожа, 1;

-ворота, 2;

-цоколь, 3;

-підпірна стінка, 4;

-хвіртка, 5;

-тротуар.

Інформація про наявність права власності на нерухоме майно підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до ДБН В.2.2-20:2008 Будинки і Споруди «Готелі» готель - це один із засобів розміщення, який визначається згідно із вимогами ДСТУ 4527, тут: будинок або комплекс приміщень для тимчасового розміщення (проживання). Має номерний фонд, службу прийому, інші служби, що забезпечують надання готельних послуг (пункт 3.3).

Колективний засіб розміщення - це засіб розміщення, в якому надають місце для ночівлі в приміщенні для груп осіб більше ніж одна сім`я, до складу яких згідно із вимогами ДСТУ 4527 входять: готель, агротель, акватель, апартамент-готель, апарт-готель, база відпочинку, ботель, будинок відпочинку та інші.

Таким чином "готель" та "база відпочинку" є різними типами об`єктів нерухомого майна, які входять до групи «Колективні засоби розміщення».

Розмежовані ці різні види будівель і в рішеннях органу місцевого самоврядування, якими затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на 2023 рік, відповідно:

-рішення Петриківської селищної ради від 14 липня 2021 року № 202-7/VІІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів на 2023 рік».

Таким чином, відомості внесені відповідачем до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень щодо предмету оподаткування суперечать діючому законодавству України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117 на суму 8530 грн.44 коп. за 2023 рік; податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.; рішення про опис у податкову заставу від 12.08.2024 № 0-0436 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 8530,44 грн.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовної заяви.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №9735-1188-4951-6734 від 12.12.2023 року, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 78, 139, 241-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 16.04.2024 № 0-0403- UA0075117, видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про збільшення суми грошового зобов`язання на суму на суму 8530 грн.44 коп.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» від 12.08.2024 № 0-0436, видану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) за фактом наявності в ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) податкового боргу в сумі 8530 грн.44 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 0-0436 про опис майна у податкову заставу від 12.08.2024 року, видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна