Справа № 743/1565/24
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1565/24
Провадження № 2-а/743/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Воєдило О. В.

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Ріпки справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

15.11.2024 р. Центральне міжрегіональне управління ДМС у місті Києві та Київській області звернулось з позовом до суду до ОСОБА_2 , громадянина Російської Федерації, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

Позовна заява обґрунтована тим, що 13.11.2024 р. співробітниками УМП ГУНП у м. Києві було виявлено та затримано відповідача, який проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України. Зі слів відповідача встановлено, що він прибув до України у 2008 році, перетнувши державний кордон автомобільним транспортом через пункт пропуску, назву якого не пам`ятає. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи притулку, до компетентних органів відповідач не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України за весь час не вживав. 13.11.2024 р. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення з України та відібрано розписку про ознайомлення зі змістом і отримання цього рішення.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.11.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 15.11.2024 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти затримання, якщо це сприятиме його легалізації на території України, однак, просив суд визначити мінімальний термін затримання, достатній для його ідентифікації. Зазначив, що народився в Україні, а потім виїхав в дитинстві на Кавказ. Після виповнення повноліття ще рік пропрацював на Кавказі, заробив коштів та повернувся в Україну додому. На початку повномаштабної війни втратив документи, а саме: паспорт громадянина Російської Федерації та військовий квиток, виданий у Росії. Звертався до військових осіб з метою вступу до лав Збройних Сил України, але йому відмовляли з тих підстав, що він росіянин. Також відповідач зазначив, що звертався до органу РАЦС в м. Прилуки з метою отримання свідоцтва про народження, проте там повідомили, що для цього потрібно надати документи, що посвідчують його особу, або щоб звернулися батьки. Натомість, його батьки померли, а документи він втратив. Проживає в АДРЕСА_1 , у будунку його рідного дядька. Повертатися в Росію він не хоче і не може.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2024 р. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне затримання та прийнято рішення про примусове видворення з України.

13.11.2024 р. відповідача поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Вказані обставини не заперечуються жодною зі сторін у справі, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 78 КАС України суд не посилається на докази, на підставі яких ним встановлені відповідні обставини.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон) іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

За положеннями ч. 8 ст. 26 Закону примусове повернення не застосовується до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

За положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України підставами для звернення з відповідним позовом є, в тому числі, відсутність в іноземця, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, а також підстава вважати, що особа ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення.

Судом у судовому засіданні достеменно з`ясовано, що відповідач документа, що дає йому право виїзду за межі України, не має.

Також судом достеменно встановлено в судовому засіданні небажання відповідача за будь-яких умов покидати територію України, що свідчить для суду на користь високої ймовірності ухилення від виконання рішення про примусове видворення.

За таких обставин, враховуючи також те, що відповідач не заперечував проти його затримання, позов підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про застосування до нього мінімального строку затримання, суд зауважує, що з огляду на припинення будь-яких відносин України з країною громадянської приналежності відповідача, менший строк з високою ймовірністю не гарантуватиме для позивача можливості використання ним всіх вичерпних заходів з виконання обов`язків, які слугували підставою для звернення з даним позовом.

Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 78, 229, 246, 271, 289, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області задовольнити повністю.

Затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців громадянина Російської Федерації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду (місцезнаходження: 00016, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 30).

Суддя М. В. Кравчук