Справа № 553/2470/24
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 553/2470/24
Провадження № 2-а/553/22/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді: Москаленко В.В.,

за участю позивача: Костенка С.В.,

представника позивача: Карасенко О.О.

представника відповідача Каліновської О.Г.

секретаря судового засідання: Рябоконя Є.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області, в якій просить скасувати постанову лейтенанта поліції бат. 1 рота 3 Управління патрульної поліції в Полтавській області Сторчак Е.С. серії ЕГА № 141029 від 26.04.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за ст. 183 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою лейтенанта поліції бат. 1 рота 3 Управління патрульної поліції в Полтавській області Сторчак Е.С. серії ЕГА № 141029 від 26.04.2024 о 08 год. 45 хв. в м. Полтава, по вул. Черновола, 8 позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, за те, що він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме :зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про те, що на даний час перебуває поряд з авто з його водієм , який незаконно заволодів даним авто, хоча цього факту насправді не було. Виклик поліції позивач здійснив вважаючи, що ОСОБА_2 , якого він зустрів, незаконно керує автомобілем, оскільки він був командиром позивача у лавах ТРО м. Полтави в 2022 році і самовільно залишив військову частину разом з трьома автомобілями, одним з яких був саме Нісан Наварра чорного кольору, що був придбаний для військової частини. По цьому факту військовою прокуратурою було відкрито кримінальне провадження. Тож, зустрівши ОСОБА_2 , позивач був впевнений що це був саме викрадений автомобіль, тому викликаючи поліцію позивач вважав, що сприяє затриманню правопорушника та припиненню злочину. Жодного доказу на підтвердження завідомо неправдивого виклику поліції відповідачем не надано, тому вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю викладених у ній висновків, фактичним обставинам справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.08.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Заявою від 08.08.2024 зазначені в ухвалі суду недоліки були усунуті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13.08.2024 було позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

20.09.2024 на адресу суду надійшов відзив представниці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та заява про залишення позову без розгляду, зі змісту яких вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього, оскільки позивач 26.04.2024 о 08 год. 45 хв. на спецлінію «102» повідомив, що на перехресті вулиць Ю. Матвійчука та Чорновола знайшов волонтерське авто марки «Nissan Navara», номерний знак не вказав, який раніше розшукував. На місці події, ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції що гр. ОСОБА_2 є особою, яка самовільно залишила військову частину, при цьому викрав деякі матеріальні цінності військової частини в т.ч. даний автомобіль «Nissan Navara». Під час перевірки зазначеної інформації було встановлено, що даний автомобіль належить благодійній організації БФП «Милосердя», яка передала автомобіль в користування громадянину ОСОБА_2 за довіреністю. Крім того, по наявним базам даних МВС України, автомобіль «Nissan Navara» д.н.з. НОМЕР_1 в розшуку не перебуває та не перебував, відтак, факти викладені у повідомленні на лінію «102» громадянином ОСОБА_1 абсолютно не підтвердилися, а працівники поліції, опрацьовуючи неправдивий виклик позивача не могли опрацьовувати актуальні виклики. Після цього, працівником поліції була винесена постанова про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ст. 183 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 850 грн. Копія постанови вручена особисто ОСОБА_1 одразу після її винесення 26.04.2024, отже кінцевим строком звернення до суду з позовом про оскарження постанови є 06.05.2024. Причини пропуску строку заявлені позивачем, відповідач не вважає поважними та вказує, що ніхто не позбавляв ОСОБА_1 можливості особисто чи через представника звернутися до УПП із запитом про надання копії постанови після його повернення до м. Полтави 11.05.2024. При цьому, позивач звернувся до суду 29.07.2024, а отже, строк оскарження постанови є пропущеним. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою суду від 23.10.2024 за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області, на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

29.10.2024 від представниці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшла заява, у якій остання підтримала позицію викладену у відзиві на позовну заяву, наданому Управлінням патрульної поліції в Полтавській області, проти позову заперечила та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Вказав, що умислу спрямованого на завідомо неправдивий виклик поліції не мав.

Представниця відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні просила залишити позов без розгляду в зв`язку з пропущенням строків звернення до суду .в разі .якщо суд поновить строк звернення до суду відмовити за необгрунтованістю.Надала пояснення.аналогічні.викладеним у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, об"єктивно дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з рапорту УПП в Полтавській області від 26.04.2024, 26.04.2024 на лінію «102» від ОСОБА_1 отримано заяву, яку зареєстровано в ЄО за №9793 від 26.04.2024 як заволодіння транспортним засобом (ст. 289 ч. 1), а саме: 26.04.2024 на перехресті вул. Пушкіна та Куйбишева, заявник ОСОБА_1 знайшов волонтерське авто марки Ніссан Навара, яке раніше розшукував. Заявник перебуває поряд з авто з його водієм, який незаконно заволодів даним авто, просив про приїзд поліції (а.с. 49).

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ та даних з бази МВС автомобіль Nissan Navara д.н.з. НОМЕР_1 в розшуку не перебуває, а його власником є благодійна організація «БФП «Милосердя» (а.с. 51-52).

26.04.2024 поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Полтавській області Сторчак Е.С., відносно ОСОБА_1 була винесена постанова серії ЕГА № 141029, відповідно до якої він 26.04.2024 у м. Полтава, вул. В.Чорновола, 8 о 08 год. 45 хв., здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що на даний час перебуває поряд з авто з його водієм, який незаконно заволодів даним авто, хоча цього факту насправді не було, враховуючи що, гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. На ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктами 3, 5, 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 5 розділу 1 Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 року № 357, зареєстрованого в Мінюсті України 15.05.2020 року за № 443/34726, - з урахуванням отриманої від заявника (інших джерел) інформації про вид, ступінь тяжкості, стадію та наслідок правопорушення або події, їх завершеності (закінченості), часу, який минув після вчинення правопорушення або виникнення події, місця перебування правопорушника та його суспільної небезпеки, заяви (повідомлення) поділяються на такі, що: мають високий ступінь загрози особам та поліцейським (повідомлення категорії «Альфа»); потребують негайного оперативного реагування (повідомлення категорії «Бета»); відпрацьовуються в звичайному режимі (повідомлення категорії «Гамма»); не потребують оперативного реагування (повідомлення категорії «Дельта»).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України визначено, що в АРМ «оператор «102» зазначаються відомості про дату і час надходження заяви чи повідомлення, заявника (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання (реєстрації), місце перебування, абонентський номер, стислий зміст заяви чи повідомлення, орган (підрозділ) поліції, до якого передано повідомлення, та інша інформація.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду по справі № 813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження вини позивача представницею відповідача разом із відзивом на позовну заяву на адресу суду надіслано відеозапис із камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації (а.с .24).

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, гр. ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те що йому достовірно відомо про те, що гр. ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем та перебуває в статусі самовільного залишення частини, користується волонтерським автомобілем «Nissan Navara» без наявних на те підстав. Під час перевірки працівниками поліції документів на право користування автомобілем гр. ОСОБА_2 , зазначена в заяві ОСОБА_1 інформація не підтвердилася, після чого на гр. ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення за фактом завідомо неправдивого виклику поліції, за що відповідальність передбачена ст. 183 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, що свідчить про формальне прийняття посадовою особою постанови, без урахування всіх обставин справи.

Також, суд звертає увагу, що постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Відтак, суд вважає, що наданий відповідачем суду відеозапис не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 73, 74 КАС України.

Предметом судового дослідження за правовідносинами, що виникли між сторонами, є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до ст. 183 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Тобто, предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачено ст. 183 КУпАП, а саме: завідомо неправдивий виклик поліції.

Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона за ст. 183 КУпАП - виклик спецслужб нібито для допомоги, знаючи наперед, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії, спрямовані на зрив нормальної роботи служб.Суб`єктивна сторона правопорушення - прямий умисел. Особа, повідомляючи інформацію спецслужбі, усвідомлює, що вона неправдива і бажає даремного виїзду поліцейських.

Як встановлено судом та вбачається із пояснень позивача, 26.04.2024 він побачив військовий автомобіль «Nissan Navara», який він вважав викраденим у військової частини, в якій проходив службу, а за кермом якого був гр. Плескач. Будучи впевненим у наявності щодо останнього відкритого кримінального провадження ОСОБА_1 звернувся на спецлінію «102» з метою припинення правопорушення, що на думку суду не дає підстав вважати, що виклик поліції, був завідомо неправдивим і спрямованим на зрив нормальної роботи спецслужб з метою даремного виїзду поліцейських.

Крім того ,достовірність пояснень позивача про те, що він дійсно вважав ,що військовий автомобіль «Nissan Navara» був викрадений ОСОБА_2 ,підтверджується

листом командира військової частини НОМЕР_2 № 1843 від 14.07.2023 в якому зазначено ,що ОСОБА_2 є фігурантом кримінального провадження № 0000376 від 24.05.2023 ,щодо крадіжки майна військової частини НОМЕР_2 .

Водночас, надані представницею відповідача докази належності автомобіля Nissan Navara д.н.з. НОМЕР_1 благодійній організації «БФП «МИЛОСЕРДЯ», та неперебування зазначеного автомобіля у розшуку, не свідчить про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на завідомо неправдивий виклик працівників поліції.

Таким чином, працівником поліції не дотримані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки після виявлення факту можливого вчинення правопорушення з боку позивача, він був зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення. Проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на завідомо неправдивий виклик поліції, матеріали справи не містять.

З цих підстав, враховуючи всі обставини справи з посиланням на докази, суд приходить до висновку, що відповідач, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії «102», безпідставно дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Зважаючи на те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, винуватість позивача, на думку суду, ґрунтується на припущеннях. Тому, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/1-а.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За таких обставин, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Відтак, оскаржувану постанову серії ЕГА № 141029 від 26.04.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, слід скасувати.

Стосовно клопотання позивача про поновлення строку для оскарження постанови про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач просив поновити строк на оскарження постанови, оскільки на момент її винесення перебував у лавах ЗСУ. Саме з 10.04.2024 по 24.04.2024 перебував у відпустці, а 27.04.2024 повернувся за місцем служби у зону ведення бойових дій. Після демобілізації 11.05.2024 він мав намір оскаржити постанову, але вона була виготовлена на папері, що не забезпечує її збереження. Стан документа не дозволив зрозуміти ні її реквізити, ні орган, який її видав, що є обов`язковим для складання позовної заяви, і лише після арешту карткового рахунку та звернення з цього приводу до виконавчої служби 18.07.2024, він зміг отримати копію постанови для її оскарження.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав копію військового квитка (а.с. 7-8), копію наказу про відпустку, відповідно до якої, ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці з 10.04.2024 по 24.04.2024 (а.с. 9), відповідно до якого 11.05.2024 ОСОБА_1 був звільнений в запас на підставі наказу командира вч. НОМЕР_3 №47-РС від 30.04.2024,

оригінал виданої ОСОБА_1 постанови (а.с. 24), платіжна інструкція, з якої вбачається, що 17.07.2024 з рахунку ОСОБА_1 були списані грошові кошти в рамках виконавчого провадження ВП №75442359 (а.с. 25), копію заяви начальнику Подільського ВДВС у м. Полтаві про ознайомлення з матеріалами ВП № 75442359 від 18.01.2024 (а.с. 26).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 отримав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП 26.04.2024. Отже, встановлений законом строк для оскарження вказаної постанови спливав 06.05.2024, тобто в період перебування позивача ОСОБА_1 в лавах Збройних Сил України, що перешкоджало останньому звернутися до суду у встановлений законом строк.

Крім того, дослідивши наданий позивачем ОСОБА_1 екземпляр постанови, судом встановлено, що з нього неможливо встановити дату, номер, назву органу та особу, що видала зазначену постанову, а також зміст правопорушення, що також перешкоджало позивачу звернутися до суду з метою її оскарження, до отримання ним належної копії оскаржуваної постанови в органі виконавчої служби 18.07.2024.

Отже, суд вважає що зазначені позивачем причини пропуску ним строку для оскарження постанови про адміністративне правопорушення є поважними та вбачає підстави для поновлення позивачу вказаного строку.

З урахуванням викладеного, враховуючи встановлені судом обставини справи про відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на користь позивача з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 73, 77, 121, 139, 143, 241-247, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 183, 247, 251,252, 280 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 141029 від 26.04.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Карасенко Олена Олександрівна, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місця знаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, Код .

Суддя В.В.Москаленко