Справа № 140/9018/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/9018/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19 квітня 2024 року № про відмову у призначенні пенсії за віком з урахуванням пільгових умов відповідно до статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року пільговий стаж роботи з шкідливими умовами в Волинському обласному підприємстві Медтехніка ЛТД 2 роки 11 місяців 20 днів та призначити пенсію за віком згідно з Законом №1058-ІV з 12 квітня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що після досягнення ним 60 річного віку звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення від 19 квітня 2024 року № про відмову у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного страхового стажу 31 рік. Відповідно до вказаного рішення до пільгового стажу не зараховано період роботи з шкідливими умовами у Волинському обласному підприємстві Медтехніка ЛТД, а саме з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року (2 роки 11 місяців 20 днів). На переконання позивача, він має право на зарахування вказаного періоду до стажу роботи на пільгових умовах та за умови збільшеного пільгового стажу на 2 роки 11 місяців 20 днів його стаж становитиме 31 рік 2 місяці 21 день. Враховуючи наявність достатнього страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, позивач вважає рішення відповідача 1 від 19 квітня 2024 року № протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому зауважує, що відповідальним за заповнення трудової книжки, в тому числі внесення записів до неї є підприємство роботодавець. Відповідач не здійснював будь-яких запитів на підтвердження спірного періоду роботи та не надав доказів, які б ставили під сумнів дійсність записів до трудової книжки. Вважає, що саме ГУ ПФУ у Волинській області повинно призначити йому пенсію. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.37-40). В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою від 12 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком встановленого зразка, яка після реєстрації відповідно до принципу екстериторіальності була розглянула ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. На час звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 60 років, необхідний страховий стаж мав становити не менше 31 року. За результатами розгляду документів позивача його страховий стаж обчислений тривалістю 28 років 03 місяці 01 день. Також у наданій довідці про період роботи відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі та дата реєстрації. Зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу враховано спірний період з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року. Пільговий стаж не визначений, оскільки заявником не надано уточнюючу довідку, яка підтверджує стаж роботи на пільгових умовах, адже трудова книжка позивача не містить відповідних записів про характер і час виконуваної роботи.

Відповідач 1 вважає, що його рішення є законним та підстави для його скасування відсутні.

Відповідач 2, отримавши ухвалу про відкриття провадження від 17 вересня 2024 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.36), у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 квітня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням (а.с.46). Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19 квітня 2024 року № (а.с.10) відмовлено заявнику у призначенні пенсії відповідно до Закону№1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Встановлено, що страховий стаж становить 28 років 3 місяці 1 день. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі за 1985 рік, так як відсутні дані про встановлений та вироблений мінімум трудової участі, крім того довідка не містить номеру та дати видачі. Страховий стаж розраховано з урахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09 липня 2003 року Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

За змістом оскаржуваного рішення згідно з наданими до заяви документами про стаж відповідачем визначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 3 місяці 1 день. Водночас підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком стала відсутність необхідного страхового стажу, передбаченого статті 26 Закону №1058-IV.

12 серпня 1993 року постановою Кабінету Міністрів України №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Позивач вказує, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи зі шкідливими умовами в Волинському обласному підприємстві Медтехніка ЛТД на посаді електромеханіка з ремонту рентгенівської апаратури 6-го розряду (Список №1) з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року із розрахунку один рік роботи за два роки.

Оцінюючи вказані доводи, суд враховує, що відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637 та Порядку №383, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Судом з форми РС-право встановлено, що роботу позивача за період з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року враховано в одинарному розмірі.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 у період з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю Волинське обласне підприємство Медтехніка ЛТД на посаді електромеханіка з ремонту рентгенівської апаратури 6-го розряду (а.с.11-15).

З дослідженої судом копії наказу Волинського обласного підприємства Медтехніка ЛТД від 01 вересня 1997 року №182-К слідує, що у ньому міститься вказівка про переведення ОСОБА_1 електромеханіком з ремонту рентгенівської апаратури 6-го розряду з повним робочим днем з 01 вересня 1997 року (а.с. 19). Як вбачається з копії наказу від 10 січня 2000 року №6-К про надання відпустки, ОСОБА_1 за робочий рік з 19 грудня 1999 року по 18 грудня 2000 року надано щорічну відпустку на 31 календарний день, тут же зазначено про шкідливі умови праці (а.с.20). Відповідно до архівної довідки від 27 березня 2024 року №709/1-11 інших наказів (крім наданих) про переведення на іншу роботу, або роботу з неповним робочим днем, надання відпусток за власний рахунок та з догляду за дітьми ОСОБА_1 в переданих на державне зберігання документах з особового складу Волинського обласного підприємства Медтехніка ЛТД за 1997-2000 роки немає (а.с.18).

Посада позивача (електромеханік з ремонту рентгенівської апаратури) відноситься до категорії робітники та інженерно-технічні працівники, зайняті на виробничих ділянках по випробуванню рентгенівської апаратури розділу ХХІ (загальні професії) Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, та до посад, робота на яких дає право на зарахування до спеціального пільгового стажу за Списком №1, який згідно з абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону №1058-IV підлягає зарахуванню до загального страхового стажу з розрахунку один рік роботи за два роки страхового стажу.

З приводу посилань відповідача 1 на неможливість врахування пільгового стажу через відсутність довідки відповідно до додатку №5 Порядку №637 та не відповідність архівної довідки №709/1-11 від 27 березня 2024 року, суд зазначає, що певні недоліки у оформленні уточнюючих довідок чи неможливість їх отримання особою не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні періодів роботи до страхового стажу позивача за наявності відповідних записів у трудовій книжці.

Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації (зокрема, довідок) з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист. Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Виходячи з викладеного, рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19 квітня 2024 року № про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру в тому числі і в частині суб`єкта владних повноважень, який має вирішувати питання про призначення позивачу пенсії, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1, зі змінами), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Суд зазначає, що органом, що призначає пенсію, визначено за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яким розглядалось питання про призначення позивачу пенсії та приймалось рішення про відмову в такому призначенні.

ГУ ПФУ у Волинській області не розглядало питання щодо призначення позивачу пенсії, рішень з цього питання, зокрема щодо розрахунку трудового стажу позивача, відповідачем 2 не приймалось.

Отже, в даному випадку права позивача порушені виключно ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке розглядало питання про призначення позивачу пенсії та здійснювало розрахунок трудового стажу позивача.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.

Тому в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, слід відмовити.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як орган, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 60 років 11 березня 2024 року та його звернення із заявою про призначення пенсії 12 квітня 2024 року, право на отримання пенсії за віком відповідно до приписів статті 45 Закону №1058-IV у нього виникло саме з 12 березня 2024 року (тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не доведено правомірність рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058-ІV, а тому, виходячи з наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19 квітня 2024 року № про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року та призначити ОСОБА_1 з 12 березня 2024 року (дати виповнення 60 років) пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Частинами першою, третьою статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 807,47 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 19 серпня 2024 року №1 (а.с.6).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного України в Івано-Франківській області від 19 квітня 2024 року № про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 вересня 1997 року по 20 квітня 2000 року з розрахунку один рік роботи за два роки страхового стажу, відповідно до абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12 березня 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати у сумі 807,47 грн (вісімсот сім грн 47 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк