Справа № 140/6369/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/6369/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку та виплати щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням в складі, з якої вона обраховується, індексації грошового забезпечення;

зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням в складі, з якої вона обраховується, індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення;

зобов`язання здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XIII в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повний рік, з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона нараховується, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31965/23;

зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XIII в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повний рік, з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона нараховується, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31965/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу по 20.09.2019 у в/ч НОМЕР_1 , наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2019 №209 ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини.

Позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки, з урахуванням індексації, одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона нараховується, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31965/23, проте листом від 05.06.2024 за №1193/494/1/661/пс відповідач відмовив.

Позивач не погоджується з відповідачем, оскільки на його думку, в/ч НОМЕР_1 протиправно не вважає індексацію складовою грошового забезпечення. Так, щомісячна винагорода є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а не одноразовим, як помилково вважає відповідач.

Після звільнення з військової служби відповідача судовими рішеннями у справах №140/2572/22 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01.01.2014 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, №140/31961/23 - з 01.03.2018 із застосуванням щомісячної індексації різниці згідно абзаців 4, 6 п.5 Порядку №1078, тобто розмір індексації позивача збільшився.

Оскільки індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення, тому вважає, що має право на перерахунок інших складових грошового забезпечення.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.17).

У зв`язку з відрахуванням з 06.08.2024 судді ОСОБА_2 зі штату Волинського окружного адміністративного суду на підставі наказу в.о.голови суду від 06.08.2024 №02-07/82/24 розпорядженням керівника апарату суду від 07.08.2024 №01-84/36/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Плахтій Н.Б. для розгляду вказаної справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 прийнято до провадження дану справу; розгляд справи ухвалено проводити спочатку за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини другої статті 257 КАС України без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2019 №209 позивача виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 (а.с.20).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 (залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024) у справі №140/2572/22 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 :

- здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки;

- здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повних років з урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплаченої суми допомоги.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/31965/23 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 20.09.2019 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

22.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою здійснити: перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону №2011-ХП в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повний рік з врахуванням в складі, з якого вона обраховується, належної суми індексації у відповідності до судового рішення по справі №140/31965/23 (пункт 1);

перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки, з урахуванням включення до їх складу щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення (пункт 2);

перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2013 по 28.02.2018 з урахуванням в складі при її обчисленні індексації грошового забезпечення (пункт 3) (а.с.7).

У листі від 05.06.2024 в/ч НОМЕР_1 відмовила позивачу у задоволенні вимог його заяви (а.с.8-9).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, індексація є складовою грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 (далі Постанова №1294, яка була чинною до 01.03.2018) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889» для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Отже, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена рішенням Уряду України, виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (01.03.2018).

При цьому розмір щомісячної додаткової грошової винагороди визначався у процентному відношенні до місячного грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки індексація є складовою грошового забезпечення, тому суд погоджується з доводами позивача про те, що індексація повинна включатись в місячне грошове забезпечення при розрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди.

Проте, з листа в/ч НОМЕР_1 від 27.06.2024 (а.с.23) слідує, що відповідач в обрахунок щомісячної додаткової грошової винагороди не включав такий вид грошового забезпечення як індексація.

З матеріалів справи вбачається, що в/ч НОМЕР_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі №140/2572/22 здійснила перерахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 по 26.02.2018, з урахуванням базового місяця січень 2008 року, визначивши загальну суму індексації за вказаний період 114504,03 грн, з якої виплачено 6550,38 грн (а.с.11).

Позаяк перерахунок індексації проведений на виконання судового рішення і визначена таким перерахунком сума індексації не враховувалась відповідачем при нарахуванні та виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням в складі, з якої вона обраховується, індексації грошового забезпечення є підставними та підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що на виконання рішення від 04.04.2023 у справі №140/2572/22 відповідач здійснив нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки в сумі 15892,70 грн та провів перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні за 31 повних років з урахування індексації та раніше виплачених сум, донарахувавши 10130,66 грн, про що свідчать відповідні довідки-розрахунки від 30.01.2024 (а.с.12-13).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Постанови №1294 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення виплачується у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Аналогічні положення містяться у підпункті 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набула чинності 01.03.2018 (далі Постанова №704).

Разом з тим, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що при нарахуванні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки до суми місячного грошового забезпечення включено індексацію та щомісячну додаткову грошову винагороду.

При вирішенні даної частини позовних вимог суд враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.

До грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач додаткову грошову винагороду отримував щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу грошового забезпечення, то, відповідно, вказана винагорода повинна включатися до розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Подібні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №295/5200/18, від 14.04.2020 у справі №820/3719/18.

Враховуючи наведене є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки, з урахуванням в складі, з якої вона обраховується, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

При цьому розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, передбачений статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення та становить 50 відсотків такого забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як слідує з довідки-розрахунку від 30.01.2024, до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач включив індексацію в сумі 206,72 грн.

Проте, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/31965/23 в/ч НОМЕР_1 здійснила нарахування щомісячної індексації різниці за період з 01.03.2018 по 20.09.2019, що слідує з відповідної довідки-розрахунку (а.с.10), у якій щомісячна індексація різниця визначена в сумі 4033,71 грн, і вказана індексація різниця не була врахована відповідачем при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Оскільки індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця, тому перерахований розмір індексації має включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення також.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2018 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повних років з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, сум індексації грошового забезпечення за судовим рішенням по справі №140/31965/23;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 31 повних років з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, сум індексації грошового забезпечення за судовим рішенням по справі №140/31965/23, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій