Справа № 524/14091/24
Суддя: Мельник Н. П.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/524/188/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

представника позивача Шевченка В.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду справу за адміністративним позов Кременчуцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку статті 289 КАС України,

УСТАНОВИВ:

14.11.2024 Кременчуцький відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку статті 289 КАС України.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що Кременчуцький відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. Так, 27.09.2024 Кременчуцьким відділом УДМС в Полтавській області виявлено факт незаконного перебування на території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання з`явився представник Кременчуцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Шевченко В.С., повноваження якого підтверджені належним чином, просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

У судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_1 , який зазначив, що при вирішенні позову покладається на розсуд суду. Повідомив, що на території Російської Федерації його проживанню, життю та здоров`ю нічого не загрожує, відсутні будь-які переслідування по політичним, етнічним та релігійним мотивам.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача із викладенням ними змісту та підстав своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши у порядку, визначеному КАС України, докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до підпункту 11 пункту 4 Положення про Кременчуцький відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, затвердженого наказом Управління Державної міграційної служби України в полтавській області № 151 від 30.11.2023, позивач відповідно до покладених на нього завдань приймає в межах своїх повноважень рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країни походження або третьої країни, приймає рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, які у встановлені строки ез поважних причин не виконали рішення про примусове повернення, звертається до судів із позовами про затримання, утому числі поміщення до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні тощо.

27.09.2024 Кременчуцьким відділом УДМС в Полтавській області виявлено факт незаконного перебування на території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що вказаний іноземний громадянин є уродженцем Російської Федерації. Паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 видано 03.02.2004 ОВД Центрального району м Чити.

Восени 2013 року ОСОБА_1 прибув до України в приватних справах по внутрішньому паспорту громадянина Російської Федерації та не виїхав після закінчення законного терміну перебування, чим допустив порушення вимог п.п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, а саме: не виїхав за межі України у встановлений законодавством строк (90 днів протягом 180 днів) та п.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», згідно якого іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Кременчуцьким відділом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області здійснено обчислення дозволеного строку перебування шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю - станом на 27.09.2024 (п. 4 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 № 884).

У зв`язку із чим встановлено порушення вказаною особою Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки в межах цього 180-денного періоду ОСОБА_1 перебував на території України більше 90 днів, фактично протягом 180 днів.

До підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України, про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_1 не звертався. Останній обізнаний, що підстав для його подальшого перебування в Україні не має та повідомив, що у Російській Федерації його проживанню, життю та здоров`ю нічого не загрожує, відсутні переслідування по політичним, етнічним та релігійним мотивам.

У ОСОБА_1 відсутні документи, які б надавали право законного перебування на території України. За посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не звертався, посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався, зареєстрованим на території України не значиться. Законні підстави для документування посвідкою постійного чи тимчасового проживання на території України. Дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства відсутні.

Як наслідок, у ОСОБА_1 відсутні підстави та документи, що дають право законного перебування на території України. Виїзд з території України самостійно в установлений законом термін не здійснив. До міжнародних організацій за сприянням в добровільному поверненні до країни походження не звертався на підставі ч. 2 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Зазначене у своїй сукупності є підтвердженням небажання ОСОБА_1 самостійно залишити територію України.

Ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст. 9 цього Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації від 16.01.1997 громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.

У разі в`їзду на територію України іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів (п.п.2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150).

27.09.2024 посадовими особами позивача за порушення правил перебування в Україні стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Постанова виконана.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства Кременчуцьким відділом УДМС у Полтавській області 27.09.2024 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 25.10.2024 (ст. 26 Закону, п.п. 5, 6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150).

З рішенням від 27.09.2024 про примусове повернення з України ОСОБА_1 ознайомлений 27.09.2024 та зобов`язався його виконати не пізніше 25.10.2024, що підтверджується його підписом у вказаному рішенні та розписці, однак зазначене рішення не виконав у вказаний термін, що підтверджується інформацією з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», а також присутністю цієї особи у судовому засіданні.

До Кременчуцького відділу УДМС у Полтавській області, а також до інших підрозділів Державної міграційної служби від ОСОБА_1 або осіб, які уповноважені представляти його інтереси, заяв з приводу оформлення документів, що дозволяли б відповідачу перебувати в Україні на законних підставах, не надходило.

Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ухилятиметься від добровільного виїзду з території України і в подальшому, про що свідчить відсутність у нього діючого паспортного документа та документів на право перебування в Україні, відсутність бажання самостійно залишити територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення відповідно до міжнародних договорів України або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема затримання для забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом, виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання не дозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п.7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 ст. 26 Конституції України, ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 2 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем у судовому засіданні не зазначено та не надано, доводів представника позивача не спростовано.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України (ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України).

Частиною 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.ст. 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити адміністративний позов Кременчуцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Затримати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ромійської Федерації, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання становить шість місяців, який обраховується з часу та дати фактичного затримання особи.

До набрання рішенням суду законної сили іноземець або особа без громадянства підлягає утриманню у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, органу Служби безпеки України, який її затримав, або у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 15.11.2024.

Суддя Н.П. Мельник