Справа № 480/12007/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р.Справа № 480/12007/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, по справі № 480/12007/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» № 01 від 17.08.2023, прийняте ГУ ДПС у Сумській області, про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17 000,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі №480/12007/23 адміністративний позов Фізичної особи-підприємйя ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «С» №01 від 17.08.2023, прийняте Головним управлінням ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, 40009, ), про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17 000,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073,60 грн та суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі №480/12007/23 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 21.07.2023 №1070-кп «Про проведення фактичної перевірки» на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), ГУ ДПС у Сумській області у період з 24.07.2023 по 31.07.2023 проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою місця провадження діяльності: АДРЕСА_2 (а.с.35).

Так, у ході проведення перевірки, зокрема було встановлено, що у приміщенні магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в реалізації знаходився алкогольний напій, а саме: одна пляшка горілки «горілка особлива «NEMIROFF» випуску - 03.12.2022, міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка, за роздрібною ціною реалізації 60 грн за пляшку. Детальний опис алкогольного напою та марки акцизного податку наведено у додатку №1 до Акта перевірки ( а.с.10-15, 38).

Враховуючи вищенаведене ГУ ДПС у Сумській області, за результатами фактичної перевірки до ФОП ОСОБА_1 , прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №01 від 17.08.2023, прийняте ГУ ДПС у Сумській області, про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17 000,00 грн (а.с.19-20).

Позивач, не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головне управління ДПС у Сумській області діяло всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.107 п.14.1 ст.14 ПК України, марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно п.п.14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Статтею 226 Податкового кодексу України передбачені загальні правила маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України встановлено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Пунктом 226.2 статті 226 ПК України передбачено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. (пункт 226.5 статті 226 ПК України)

Відповідно до п. 226.11 ст. 226 ПК України, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до частини 4 статті 11 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з частиною першою статті 17 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару (продукції), але не менше 17000 гривень.

З матеріалів справи встановлено, що податкове повідомлення-рішення форми «С» № 01 від 17.08.2023 було прийняте на підставі акта перевірки №5016/А/18-28-09-01/311440177І від 31.07.2023.

Так, з вказаного акту перевірки вбачається, що у ході проведення перевірки встановлено, що у приміщенні магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в реалізації знаходився алкогольний напій, а саме: одна пляшка горілки «горілка особлива «NEMIROFF» випуску - 03.12.2022, міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка, за роздрібною ціною реалізації 60 грн за пляшку. Детальний опис алкогольного напою та марки акцизного податку наведено у додатку №1.

Між тим, згідно до пояснень свідка ОСОБА_2 , яка є продавцем ФОП ОСОБА_1 та була присутня при проведенні перевірки, що були надані під час розгляду справи в суді першої інстанції, встановлено наступне: горілка «горілка особлива «NEMIROFF» випуску - 03.12.2022, міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка дійсно знаходилася на полиці, але не в реалізації, а в підсобному приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно її пояснень вказана пляшка була відкрита і використовувалася для власних потреб, а саме: одного дня була необхідність зробити ін`єкцію відвідувачці магазину. Щодо підписання нею акта перевірки "без зауважень", то ОСОБА_2 повідомила суду, що так сказали написати перевіряючі.

При цьому, допитаний у судовому засіданні суді першої інстанції ОСОБА_3 - головний державний інспектор відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Сумській області, який безпосередньо проводив перевірку магазину ФОП ОСОБА_1 , повідомив суду про те, що вказана пляшка без марки акцизного податку встановленого зразка знаходилася на полиці в торговому залі магазину, а не в підсобному приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, знаходилася в реалізації.

На запитання суду чи були зроблені фотознімки горілки «горілка особлива «NEMIROFF» випуску - 03.12.2022, міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка, ОСОБА_3 пояснив, що саме у цьому конкретному випадку фото не були зроблені, а тому не долучалися до акта превірки. На запитання суду "Чи мала вказана пляшка цінник?" допитаний свідок відповідь надати не зміг.

Так, в матеріалах справи відсутні фотознімки чи інші докази, які можуть підтвердити те, що горілка «горілка особлива «NEMIROFF» міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка знаходилася на полиці в торговому залі магазину, а не в підсобному приміщенні, як зазначила свідок ОСОБА_2 .

Крім того, абзацом 4 пункту 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833 (далі - Порядок №833) передбачено, що забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб`єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 32 Порядку №833 для зберігання верхнього одягу та особистих речей працівників обладнується окреме приміщення.

Відтак, зберігання особистих речей, в тому числі і тих, що не належать суб`єкту господарювання, біля торгового прилавку категорично заборонено.

Колегія суддів зазначає, що у даній спірній ситуації, відповідачем не підтверджено, що горілка «горілка особлива «NEMIROFF» випуску - 03.12.2022, міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка була виявлена контролюючим органом на полиці в торговому залі магазину, а не в підсобному приміщенні, тобто в окремому приміщенні, яке згідно із нормами абзацу четвертого пункту 32 Порядку №833 могло слугувати місцем для зберігання особистих речей працівників.

Також, згідно до акта перевірки №5016/А/18-28-09-01/311440177І від 31.07.2023 контролюючим органом встановлено, що частина нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , використовується ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди не житлових приміщень від 31 січня 2020 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, ГУ ДПС в Сумській області жодним чином не спростовано того, що горілка «горілка особлива «NEMIROFF» міцністю 40%, місткістю 0,2л. без марки акцизного податку встановленого зразка знаходилася в підсобному приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 21.08.2023 у справі № 582/896/23 було закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Приписами частини 1 статті 156 КУпАП встановлена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Згідно до вказаної постанови судом було встановлено, що акт перевірки не містить доказів того, що під час перевірки достовірно встановлено факт реалізації алкогольних напоїв громадянам чи іншим кінцевим споживачам. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що зазначена пляшка містила марку акцизного збору, яка була зірвана і пляшка відкоркована ним особисто, та зберігалася в підсобному приміщенні для власних потреб. Інших товарів без марок акцизного збору в приміщенні магазину: на вітрині, в підсобному приміщені під час перевірки не виявлено. Будь-яких інших доказів, які б достовірно підтверджували факт реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв без марки акцизного податку не надано. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання ФОП чи продавцем грошей від продажу алкогольних напоїв, тобто виручки, яка відповідно до санкції ч. 1 ст. 156 КУпАП повинна бути конфіскованою у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, не вилучалися предмети торгівлі ( алкогольні напої без марок акцизного податку).

Враховуючи вказане, суд у справі № 582/896/23 дійшов до висновку про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що частинами четвертою сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства унормовано підстави звільнення від доказування серед яких є обставини преюдиційності.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частина шоста статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України містить припис про обов`язковість врахування для адміністративного суду, зокрема постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Указаний преюдиційний припис обумовлений тим, що у випадку, передбаченому частиною шостою статті 78 КАС України, судовим рішенням вирішується питання про наявність або відсутність винних дій (бездіяльності) певної особи, через які для цієї особи виникають правові наслідки.

Між тим преюдиційні обставини, що наведені в частинах четвертій та п`ятій статті 78 КАС України, як підстава звільнення від доказування не мають абсолютного характеру, оскільки передбачають надання оцінки певним обставинам та фактам, що в свою чергу не є тотожними з встановленням наявності чи відсутності, зокрема адміністративного правопорушення.

Таким чином, у частині шостій статті 78 КАС України йдеться про преюдиційність рішення суду в частині наявності чи відсутності, зокрема, адміністративного правопорушення та вчинення його певною особою при розгляді справи адміністративним судом у межах вирішення спору про наслідки таких дій, тобто у тій справі, в якій предметом доказування не може бути встановлення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.

Подібні правові висновки наведені Верховним Судом у постановах від 12 червня 2020 року у справі № 813/3750/16, від 26 квітня 2021 року у справі № 400/2755/18, від 27 травня 2021 року у справі № 824/1164/18-а, від 15 листопада 2021 року у справі № 0740/826/18 та від 22 листопада 2021 року у справі № 821/143/17, від 14 вересня 2022 року у справі справа №380/1862/20.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду у справі №582/896/23 було притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП на підставі протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 24.07.2023 та акту про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обліку підакцизних товарів Головного управління ДПС у Сумській області від 31.07.2023, суд по справі №582/896/23 дійшов висновку про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що постанова Недригайлівського районного суду від 21.08.2023 у справі №582/896/23 має преюдиційний характер у питанні наявності чи відсутності факту реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, виявленого саме під час фактичної перевірки, оформленої актом №5016/А/18-28-09-01/ від 31.07.2023.

Беручи до уваги наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «С» № 01 від 17.08.2023 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, прийняте без урахування обставин, які мали значення для їх прийняття, за відсутності підстав для її прийняття, відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Щодо стягнення витрат на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Сумській області на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-5 ст. 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано ст. 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/3098/20, від 08 лютого 2022 року у справі №160/6762/21, від 02 лютого 2023 року у справі №120/4765/21-а.

З метою підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги №28/01/10-23 від 28.10.2023 та квитанція від 08.11.2023.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28.10.2023 між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Ейсмонт М.О. було укладено договір про надання правової допомоги№28/01/10-23.

Відповідно до пункту 1 вказаного Договору адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов?язання надати Клієнту правову допомогу щодо:

1.1. надання консультацій з приводу оскарження податкового повідомлення-рішення №01 прийнятого Головним управлінням ДПС у Сумській області 17.08.2023.

1.2. складення позовної заяві від імені ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Сумській області про оскарження податкового повідомлення рішення Nє 01 від 17.08.2023, подання даної позовної заяви до суду

1.3. представництва інтересів Клієнта у Сумському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді відносно оскарження зазначеного вище податково повідомлення-рішеня (складання процесуальних документів).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного Договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору допомогу складає 5000 грн.

Згідно до квитанції №0.0..1 від 08.11.2023 позивачем сплачено 5000 грн. на рахунок ОСОБА_4 .

Отже, в підтвердження надання правової допомоги позивачем надано відповідні документи.

Колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2021 року у справі №640/2076/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності тa необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що договором №28/01/10-23 від 28.10.2023 встановлено гонорар в сумі 5000 грн. за представництво інтересів клієнта у Сумському окружному адміністративному суді, а також в Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді відносно оскарження зазначеного вище податково повідомлення-рішеня (складання процесуальних документів).

Таким чином, вказана сума гонорару у розмірі 5000 грн. обумовлена представництвом позивача у судах трьох інстанцій, між тим позивачем заявлена на стягнення повна сума витрат понесених на правову допомогу за представництво лише в суді першої інстанції, у зв`язку з вказаним, колегія суддів дійшла висновку про завищення позивачем понесених ним судових витрат на правничу допомогу та вважає, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат не є співмірною із наданим адвокатом обсягом послуг, критеріям їх реальності та розумності, оскільки справа є незначної складності та предметом позову є податкове повідомлення-рішення форми «С» № 01 від 17.08.2023 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції про задоволення заяви позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., колегія суддів зазначає, що співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, значенням справи для сторони є витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Сумській області підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині визначення суми стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийняв рішення, неповно з`ясувавши обставини справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

В іншій частині рішення доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 480/12007/23 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі №480/12007/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 07.11.2024 року