Справа № 500/2005/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 500/2005/24 пров. № А/857/15106/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року (суддя Чепенюк О.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складання повного тексту 29 травня 2024 року),

в адміністративній справі №500/2005/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації за ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов`язаному, який має дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати; 2) зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації за ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов`язаному, який має дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт, зазначає, що позивач на свою адресу не отримував від відповідача жодної відповіді на заяву від 18.03.2024, проте адреса реєстрації та проживання була вказана у тексті заяви та наявна у документах. Наголошує, що позивач та його представник не отримували відзив на позовну заяву. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що працівниками РТЦКСП не було з`ясовано той факт, що сестра позивача ОСОБА_2 є військовозобов`язаною особою та самостійно виховує двох малолітніх дітей. Відтак, вважає протиправною бездіяльність віповідача щодо не надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації за ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов`язаному.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 29.05.2024 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , є військовозобов`язаним (а.с. 10).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 27.04.1963 , яка є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 02.02.1995 (а.с. 13-14).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 09.10.2013 батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії НОМЕР_5 від 23.03.2017, ОСОБА_3 присвоєно ІІ групу інвалідності з причини загального захворювання, довічно (а.с. 17).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 від 12.04.2017 серії НОМЕР_7 , ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи, загальне захворювання (а.с. 18).

Відповідно до акту №12-09 від 19.03.2024 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Згідно з довідкою №12-49 від 19.03.2024 встановлено, що позивач, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає із матір`ю, ОСОБА_3 (а.с. 20).

18.03.2024 позивач звернувся через четвертий відділ Тернопільського РТЦКСП (с-ще Козова) до начальника Тернопільського РТЦКСП з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статі 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як такий, що має матір з інвалідністю ІІ групи (а.с. 12, 46).

До заяви позивач додав наступні документи: довідку про склад сім`ї від 18.03.2024, свідоцтво про народження щодо себе, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0809272 від 23.03.2017, видану матері ОСОБА_3 , та її пенсійне посвідчення, свідоцтво про смерть батька ОСОБА_4 , судові рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 18.11.2020, рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 (сестрою позивача) та ОСОБА_6 від 21.02.2017 (а.с. 44-52).

Заява позивача зареєстрована у Тернопільському РТЦКСП за вхідним №6064 від 18.03.2024, розглянута комісією Тернопільського РТЦКСП щодо перевірки законності надання відстрочок по мобілізації з прийняттям рішення про непогодження надання відстрочки через наявність працездатної сестри (а.с. 38-40).

Відповідь на заяву ОСОБА_1 підготовлена четвертим відділом Тернопільського РТЦКСП 19.03.2024 №4/1763, зі змісту якої вбачається, що особа з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_3 має працездатну дочку ОСОБА_2 , 05.09.1984, яка зобов`язана відповідно до закону її утримувати, тому відсутні підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 43).

Відповідь направлена четвертим відділом Тернопільського РТЦКСП заявнику поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення 17.04.2024 (а.с. 36-37).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі- Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ст.1 Закону №3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У відповідності до ч.1 ст.22 Закону №3543-XII, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абзацами 11, 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: - які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати; - опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: - ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; - оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;- розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Згідно з пунктом 11 Положення №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (додаток 2 до Порядку), встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, зокрема повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як встановлено судом першої інстанції, позивач просить надати відстрочку від призову під час мобілізації, у зв`язку з тим, що він має матір із числа осіб з інвалідністю ІІ групи. До заяви додано документи підтверджуючи про інвалідність матері ОСОБА_3 ..

Сторонами визнається той факт, що матір позивача ОСОБА_3 , 27.04.1963, є особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0809272 від 23.03.2017 інвалідність встановлено довічно, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про характер та умови праці: робота в спеціально створених умовах (а.с. 17).

Разом з тим, відповідач заперечує право позивача на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, бо умовою для відстрочки у випадку позивача є відсутність в особи з інвалідністю ІІ групи інших працездатних осіб, зобов`язаних за законом їх утримувати, а ОСОБА_3 (матір позивача) має працездатну доньку ОСОБА_2 ..

З даного приводу колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт наявності у ОСОБА_3 повнолітньої доньки - ОСОБА_2 , яка в силу закону зобов`язана утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує допомоги (догляду).

Суд першої інстанції вірно вказав, що у період з 30.06.2023 по 17.05.2024 для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу одинадцятого статті 23 Закону №3543-ХІІ мають виконуватися такі умови: 1) наявність у військовозобов`язаного дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (незалежно від групи інвалідності) та/або 2) наявність у військовозобов`язаного одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи; 3) такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Норма цієї статті пов`язана з обов`язком працездатних осіб утримувати осіб з інвалідністю (дружину/чоловіка, батьків).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також вказує, що не отримував на свою адресу від відповідача відповідь на заяву від 18.03.2024, адреса реєстрації та проживання якого була вказана у тексті заяви та наявна у документах, а також позивач та його представник не отримували відзив на позовну заяву.

Аналізуючи наведені доводи апелянта колегія суддів звертає увагу, що порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим КМУ від 30 грудня 2022 №1487 (додаток 2 до Порядку), також встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, зокрема повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний лержавний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав,визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2024 за вхідним №6064 у діловодство Тернопільського РТЦКСП надійшла з четвертого відділу (смт. Козова) заява громадянинам ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статі 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як такий, що має матір з інвалідністю ІІ групи. Вказана заява розглянута комісією щодо перевірки законності відстрочок по мобілізації та прийнято рішення: «законність поданих документів щодо надання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації непогоджено протокол №23 від 18.03.2024» з підписами усіх членів комісії.

Відповідь ОСОБА_1 підготована четвертим відділом Тернопільського РТЦКСП та надана в термін та в порядку Закону України «Про звернення громадян», надіслана поштовим відправленням за вихідним №4/1763 від 19.03.2024, відомості щодо надсилання якої містяться в матеріалах справи.

Також, в матеріалах справи наявні від 19.04.2024 поштові квитанції, які підтверджуються, що відповідач засобами поштового зв`язку на зазначену адресу позивача та його представника, надіслав відзив на позовну заяву.

У зв`язку з вищевикладеним, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в адміністративній справі №500/2005/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль