Справа № 278/2350/24
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/2350/24
Провадження № 2-а/282/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

при секретарі судового засідання - Войтович Г.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

УСТАНОВИВ:

До Любарського районного суду Житомирської області з Житомирського районного суду Житомирської області надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 7 лютого 2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 за те, що нібито він 7 лютого 2024 року ухилився від виконання військового обов`язку, був розшуканий органами Національної поліції відповідно до звернення про розшук і доставку, що передбачене пунктом 56 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в протоколі, громадянину ОСОБА_1 було вручено повістку, де датою прибуття до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно відрізного корінця повістки встановлено 14.01.2024. Проте ОСОБА_1 , маючи обов`язок з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у визначений час не з`явився та про наявність поважних причин неявки не повідомив. Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 201-1 КУпАП.

8 березня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 3485 грн.

Постанову позивач отримав рекомендованим листом 09.04.2024.

Позивач зазначає, що з такою постановою органу владних повноважень він погодитись не може та вважає, що вона є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування ІНФОРМАЦІЯ_5 усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а тому вищезазначена постанова підлягає скасуванню, провадження про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивач зазначив, що відповідач приймаючи рішення по даній справі в частині доведеності вини не прийняв до уваги той факт, що він не з`явився до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 на дату, що була зазначена у повістці 12 січня 2024 року, у зв`язку із хворобою та зверненням за медичною допомогою до лікаря Центру первинної медико-санітарної допомоги Любарської селищної ради (сімейного лікаря) ОСОБА_4 з приводу Гіпертонічного кризу, Гіпертонічної хвороби 1 ст.2 ступеня, астеноневротичного синдрому, що підтверджується довідкою №20 від 12.01.2024 за підписом сімейного лікаря ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача він повідомляв про наявність поважної причини своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на дату, що була зазначена у повістці, наголошував, що будь-які ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, в його діях відсутні, та надав посадовій особі, яка складала протокол медичну довідку. Проте, при розгляді матеріалів та при винесенні постанови №28 за справою про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_5 факт хвороби не брався до уваги.

Позивач звертає увагу на те, що за санкцією ч.2 ст.210-1 КУпАП, особа може бути притягнута до відповідальності тоді, коли протягом року вчинила порушення передбачене частиною першою статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягнення, а також вчинення такого порушення в особливий період. В даному випадку, в матеріалах про адміністративне правопорушення складених відносно позивача за ч.2 ст.210-1 КУпАП, відсутні будь-які докази, які підтверджують факт притягнення його до відповідальності протягом року за ч.1 ст.210-1 КУпАП, а також вищевказана норма закону не передбачає накладення адміністративного стягнення під час дії воєнного стану, який введено на території України. Всупереч вищезазначеному та ст.283 КУпАП, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_6 винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3485 грн. за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.07.2024 справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано за підсудністю до Любарського районного суду Житомирської області.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. Розгляд справи призначено на 22 серпня 2024 року.

22 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву та копія матеріалів, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими.

Та зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону», - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Даним Указом постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В свою чергу, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Відповідними Законами вносились зміни до даних Указів, на підставі яких продовжено дію воєнного стану та загальну мобілізацію.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні триває особливий період. Тому доводи Позивача, що ч.2 ст.210-1 КУпАП (в редакції чинній на момент винесення постанови) не передбачає накладання стягнення під час дії воєнного стану не відповідають дійсності.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (чинній на момент вчинення правопорушення) громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

В свою чергу, згідно пункту 3 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 (далі - Порядку), Документ сформований в системі «Електронний суд» 22.08.2024 5 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовки та мобілізації, 11.01.2024 здійснюючи заходи оповіщення, позивачу було вручено повістку про виклик до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 де датою прибуття встановлено 12.01.2024 року. Про отримання даної повістки позивач особисто підписався в розписці (відрізний корінець врученої повістки).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, позивач був зобов`язаний прибути за викликом для постановки на військовий облік та визначення призначення на особливий період. Проте, у визначений час він не з`явився, про наявність поважних причин неявки не повідомляв. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і тим самим під час особливого періоду вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП. Тому було направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 15.01.2024 №4/283) в порядку, передбаченому пунктом 56 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487.

Зазначає, що з моменту вручення повістки до моменту його розшуку самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач не з`являвся.

07.02.2024 позивач був супроводжений до ІНФОРМАЦІЯ_7 органами Національної поліції. За фактом вчиненого правопорушення в присутності позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП. Під час складання протоколу надав пояснення, що не з`явився 12.01.2024, оскільки звертався до сімейного лікаря за медичною допомогою. Надав довідку ТОВ «Медичний центр Актив-мед» №20 про те, що він дійсно 12.01.2024 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря з приводу: Гіпертонічний криз. Гіпертонічна хвороба 1 ст. 2 ступінь. Астеноневротичний синдром. Зазначає, що надана позивачем довідка не підтверджує хворобу Позивача, а підтверджує лиш факт звернення до медичного закладу. Окрім того, відповідно до згаданої довідки, позивач звернувся до медичного закладу 12.01.2024, тому йому ніщо не заважало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 після звернення до лікаря, а також на наступний день. Жодних доказів перебування на довготривалому лікуванні з 12.01.2024 по 07.02.2024 позивачем не надано, як і не надано доказів що він з`являвся в цей період, а також повідомляв до ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що він не зможе з`явитися 12.01.2024. Обов`язок з`явитися по отриманій повістці не зник 12.01.2024 у зв`язку із неявкою, а продовжив діяти до моменту явки до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Враховуючи дію особливого періоду, проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази (зокрема повістка з підписом Позивача, звернення до органів Національної поліції), начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 прийшов до висновків, що факт оповіщення позивача про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 та факт неприбуття за даною повісткою доведено, в діях Позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, за яке його і було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції частини другої статті 2101 КУпАП, а саме 205 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3485 грн.

Враховуючи, що постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складена у відповідності до вимог статті 283 КУпАП, в основу оскаржуваної постанови покладено докази, які наявні в матеріалах справи та які досліджувались під час прийняття рішення, а також враховуючи наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2101 КУпАП, відповідач вважає, що дана оскаржувана постанова, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є законною, винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені керівними документами та передбачені Конституцією та законами України та скасуванню не підлягає. Та просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовити в повному обсязі.

22 серпня 2024 року розгляд справи відкладено до 13 год. 00 хв. 24 вересня 2024 року в зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

24 вересня 2024 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, а саме: сплати судового збору та подачі до суду квитанції про сплату судового збору, або документів, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

25 вересня 2024 року на адресу суду надійшла заява на усунення недоліків до якої додано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року розгляд справи призначено на 7 жовтня 2024 року.

7 жовтня 2024 року в зв`язку з перебуванням судді у відпустці, розгляд справи відкладено до 9 год. 00 хв. 11 листопада 2024 року.

Про дату, час та місце розгляду справи учасники процесу повідомлені вчасно та належним чином.

З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позов, відзив на позовну заяву, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 11.01.2024 ОСОБА_1 отримав повістку згідно якої йому належить з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_8 12.01.2024 о 08 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується копією повістки та розпискою до неї.

Довідкою виданою сімейним лікарем ОСОБА_4 №20. ОСОБА_1 , стверджується що 12.01.2024 ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря з приводу: Гіпертонічний криз. Гіпертонічна хвороба 1 ст. 2 ступінь. Астеноневротичний синдром.

15 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_7 направлено звернення в ГУНП в Житомирській області щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

7 лютого 2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи четвертого відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №28 із змісту якого вбачається, що громадянину ОСОБА_1 було вручено повістку, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно відрізного корінця повістки встановлено 12 січня 2024 року. Проте, у визначений час він не з`явився та про наявність поважних причин неявки не повідомляв. В наданих поясненнях гр. ОСОБА_1 вказав, що у визначений у повістці час звертався до сімейного лікаря за медичною допомогою, про що надав довідку.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

3 березня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_8 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 3485 грн., що стверджується постановою №28 від 08.03.2024.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 по (стройовій частині) від 09.03.2022 №57, підполковника ОСОБА_8 , призначено наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 березня 2022 року №83 на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, за ч.10 ст.1 Закону №2232-XII, зобов`язані: між іншого: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ТЦК та СП, Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗР України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або ж вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч.5 ст.33 Закону №2232-XII, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, правила військового обліку визначені у Додатку №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487

Зокрема, п.1 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні: між іншого: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для прийняття спірної постанови стало те, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

За визначенням ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно абз. 3 ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції за станом на час вчинення адміністративного правопорушення) Поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року N 673 затверджено Перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори. Зокрема, поважною причиною є хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем.

Згідно з копією довідки, виданої сімейним лікарем ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря з приводу: Гіпертонічний криз. Гіпертонічна хвороба 1 ст. 2 ступінь. Астеноневротичний синдром.

Суд звертає увагу на те, що амбулаторна медична допомога це допомога, яку пацієнт отримує без госпіталізації до лікарні, тобто консультації від лікарів, а також проведення ними лікувальних процедур, досліджень та обстежень.

Наведене свідчить про те, що довідка сімейного лікаря підтверджує лише звернення ОСОБА_1 12.01.2024 на прийом до лікаря, проте не підтверджує факт встановлення діагнозу чи хвороби, яка призвела до тимчасової втрати працездатності та перешкоджала йому особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будь-які інші дані чи докази, які б свідчили про неможливість прибуття до позивача до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали справи не містять.

Нормами ч.2 ст.210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах.

Як підтверджується матеріалами справи, та не заперечується самим позивачем, він був обізнаний про необхідність з`явитися до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 12 січня 2024 року о 08 год. 30 хв.

Зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію, викладену ч.2 ст.210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час дії особливого періоду) з посиланням на відповідні норми закону.

Відтак, доводи ОСОБА_1 на те, що відповідачем здійснено помилкову кваліфікацію вчиненого ним правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, посилаючись на відсутність повторного аналогічного правопорушення вчиненого протягом року, суд оцінює критично, оскільки положення ч.2 ст.210 КУпАП передбачають настання відповідальності не лише за повторне правопорушення, але й за вчинення такого порушення в особливий період.

Зважаючи, що в оскаржуваній постанові чітко вказані підстави для кваліфікації дій позивача саме за ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме за вчинення ним даного правопорушення в особливий період, а не у зв`язку із повторністю, тому зазначені аргументи відхиляються за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що факт неявки ОСОБА_1 за викликом в четвертий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 визнається позивачем та не оспорюється. Справа про адміністративне правопорушення розглянута уповноваженою посадовою особою. Висновок щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 є обґрунтованим, оскільки відповідає обставинам справи, які встановлені суб`єктом владних повноважень на момент винесення оскаржуваної постанови. Стягнення накладено у межах санкції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-244, 246, 250, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Носач