Справа № 511/3432/24
Суддя: Ільяшук А. В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3432/24

Номер провадження: 2-а/511/16/24

15 листопада 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

помічника судді Явдощук Р.В., який здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням судді,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження в справі, -

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов (уточнений від 16 вересня 2024 року), згідно якого ОСОБА_1 просив скасувати постанову №22 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача.

17 серпня 2024 року був складений протокол про адміністративне правопорушення (далі протокол) відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, з якого вбачається, що він станом на 17 серпня 2024 року персональні дані не уточнив та перебував на території міста Роздільна Одеської області без військово-облікового документа.

Далі, 26 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №22 за результатами розгляду протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000,00 гривень.

Разом з цим, позивач просить скасувати вказану постанову, оскільки вважає її незаконною і необгрунтованою, а також зауважив, що у 2018 році він втратив військовий квиток та виконав всі дії для його отримання (звернувся до органів поліції з заявою, до столу знахідок, подавав оголошення через розшук військового квитка, сплатив мито), але не отримав квиток по незалежним від нього причинам (відсутність бланків).

Щодо оновлення даних, 16 липня 2024 року позивач звертався до Роздільнянського ЦНАП, але саме в той день у вказаній установі було відключено світло, тому працівники прийому не здійснювали та йому було вказано прийти у інший день.

Крім того, через особистий кабінет не оновив дані, оскільки застосунок не працював, а до ІНФОРМАЦІЯ_2 не звернувся через страх мобілізації.

Також, позивач має хронічні захворювання та 3 червня 2024 року був прооперований.

Вказані обставини не були враховані під час ухвалення оскаржуваної постанови.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та надуманими.

Позивач втратив військовий квиток та звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише у вересні 2024 році, в результаті чого було складено протокол № 76 про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 211 КУпАП, та постановою № 76 накладено на позивача стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Позиція про неможливість уточнення даних через відсутність світла у ЦНАП не заслуговує на увагу, оскільки позивач міг звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення своїх даних або оновити їх через електронний кабінет.

Процесуальні дії у справі (крім протокольних).

11 вересня 2024 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 23 24).

26 вересня 2024 року поновлено строк та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 37).

Фактичні обставини, встановлені судом.

На підтвердження факту, що ОСОБА_1 після того, як загубив військовий квиток, вчинив всі необхідні дії для отримання нового, надав довідку № 0318/0224 від 20 березня 2018 року, згідно якої військовий квиток на його ім`я в стіл знахідок міста Одеси не надходив (а.с. 18), та квитанцію ТОВ «Роздільнянське видавнитцво «ВПЕРЕД», згідно якої прийнято від ОСОБА_1 50 гривень за оголошення про загублення військового квитка (а.с. 19).

На підтвердження поганого стану здоров`я, ОСОБА_1 надав протокол ультразвукового дослідження органів сечостатевої системи (а.с. 12), виписку із медичної картки стаціонарного хворого № ХІ 240603/3497, згідно якої він перебував на стаціонарному лікуванні з 3 по 5 червня 2024 року (а.с. 13), виписку із медичної картки амбулаторного хворого № 1679 (а.с. 16), картку обстеження медичного огляду, датована 2018 роком (а.с. 17).

ОСОБА_1 проживає з 7 березня 1997 року (дата декларування/реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 9).

Відповідно до листа начальника відділу «Центр надання адміністративних послуг Роздільнянської міської ради» ОСОБА_3 , 16 липня 2024 року у відділі дійсно було відсутнє світло та працював бензиновий електрогенератор (а.с. 35).

17 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 22 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскільки він перебував на території міста Роздільна Одеської області без військово-облікового документу та станом на 17 серпня 2024 року персональні дані не уточнив (а.с. 55).

26 серпня 2024 року постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000,00 гривень (а.с. 10).

5 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, суть правопорушення: «військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся з заявою про видачу нового військово-облікового документу у зв`язку з тим, що втратив свій військово-обліковий документ 3 місяці назад при невідомих йому обставин (а.с. 57), пояснення ОСОБА_1 «провину свою визнаю» та постановою № 76 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 211 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850,00 гривень (а.с. 58), які зі слів позивача він сплатив та 9 вересня 2024 року отримав військовий квиток.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Стаття 210-1 КУпАП визначає покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону.

Так, частина 6 статті 22 Закону передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Як встановлено з фактичних обставин справи, на час складання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 перебував на території міста Роздільна Одеської області без військово-облікового документу, що підтверджується постановою № 76 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 211 КУпАП, з якої вбачається, що він загубив військово-обліковий документ 3 місяці назад (а.с. 58).

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що військово-обліковий документ він загубив у 2018 році та вживав всіх необхідних дій для отримання нового, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, 18 травня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», згідно якого громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

-у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

-у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Тобто, законодавець надав громадянам України, які перебувають на війському обліку 60 днів для оновлення даних, що на думку суду є достатнім строком для вчинення такої дії.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він звернувся до Роздільнянського ЦНАП для оновлення своїх даних 16 липня 2024 року та подав всі необхідні документи, не підтверджуються належними доказами.

При цьому, з відповіді начальника відділу ЦНАП від 03.09.2024 року не вбачається можливим встановити, що ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського ЦНАП для оновлення своїх даних 16 липня 2024 року та/або у вказану дату неможливо було оновити дані, оскільки як встановлено з фактичних обставин справи, дійсно, у вказану дату було відсутнє світло, однак працював бензиновий електрогенератор (а.с. 35).

Суд, враховуючи надані сторонами докази, вважає, що позивач на протязі 60-ти днів не був позбавлений можливості виконати свій обов`язок щодо оновлення даних шляхом звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про неможливість оновлення даних на протязі 60 днів безпосередньо в ІНФОРМАЦІЯ_2 через страх мобілізації, та в електронному кабінеті, у якому дійсно, були технічні недоліки, однак вони були усунуті, та згідно відкритої інформації, через мобільний застосунок «Резерв +» оновили дані понад 3 мільйони військовозобов`язаних у період з 18 травня по 16 липня 2024 року.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пункт 1 частини 3 статті 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи не надано.

Керуючись статтями 72, 77, 139, 246, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження в справі залишити без задоволення.

Постанову №22 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 26 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу у сумі 17 000,00 гривень залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя А. В. Ільяшук