Справа № 160/19434/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в якій позивач просить:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови в задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 03 липня 2024 року про звільнення з військової служби з підстав визначених підпунктом «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 «Про військовий обов`язок і військову службу»;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 03 липня 2024 року про звільнення з військової служби з підстав визначених підпунктом «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 «Про військовий обов`язок і військову службу».
Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач проходить військову службу за контрактом та зарахований до особового складу відповідача. У дружини позивача наявна хвороба, у зв`язку із чим, її визнано такою, що потребує постійного догляду та встановлено II групу інвалідності, водночас вона не має інших осіб, окрім позивача, які можуть за нею доглядати. Враховуючи це позивач звернувся до відповідача з підтверджуючими документами та рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Однак, відповідачем відмовлено у задоволенні такого рапорту, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що надана позивачем довідка МСЕК №541198 від 28.07.2023 року про встановлення інвалідності не передбачає рекомендацій стосовно необхідності постійного догляду за дружиною з інвалідністю 2 групи.
Висновок №84 від 25.06.2024 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданий КНП Старобільською багатопрофільною лікарнею Старобільської міської ради Луганської області, містить дані про необхідність надання дружині соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
При цьому вказаний Висновок №84 від 25.06.2024 не містить даних про те, що дружина потребує саме постійного догляду. Окрім цього слід зазначити, що позивач не визначений особою, що має здійснювати догляд на непрофесійній основі за дружиною.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №39 від 17.02.2020 солдат ОСОБА_1 прибув з військової частини НОМЕР_4 , та з 17.02.2020 зарахований до списків частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №6-рс від 14.02.2022 з солдатом ОСОБА_1 укладений новий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з 31.05.2022 по 31.05.2025.
08.07.2024 позивач подав рапорт (за вх. №2866 від 08.07.2024) на командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його з військової служби за контрактом під час воєнного стану на підставі підпункту г пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
До рапорту додано наступні документи:
1) нотаріально завірену копію паспорту та РНОКПП Позивача;
2) нотаріально завірену копію паспорту та РНОКПП дружини Позивача;
3) нотаріально завірену копію військового квитка серії НОМЕР_5 ;
4) нотаріально завірену копію посвідчення серії серія НОМЕР_6 ;
5) нотаріально завірену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7
6) нотаріально завірену копію довідки МСЕК дружини Позивача серії 12 ААВ №541198 від 28.07.2023;
7) копію Витягів з реєстру територіальних громади про місце проживання Позивача від 30.06.2024 отриманої за запитом Державного підприємства ДІЯ;
8) нотаріально завірену копію свідоцтва про народження дитини Позивача серії НОМЕР_8
9) копію висновку ЛКК № 84 від 25.06.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі виданий КНП Старобільська багатопрофільна лікарня Старобільської міської ради Луганської області (чинний до 25.06.2025).
Листом військовою частиною НОМЕР_1 (за вих. №623/1/1485 від 09.07.2024) було надано відповідь Позивачу за результатами розгляду рапорту за вх. №2866 від 08.07.2024 щодо звільнення з військової служби.
Згідно відповіді було зазначено, що надана Позивачем довідка МСЕК №541198 від 28.07.2023 року про встановлення інвалідності не передбачає рекомендацій стосовно необхідності постійного догляду за дружиною з інвалідністю 2 групи.
Висновок №84 від 25.06.2024 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданий КНП Старобільською багатопрофільною лікарнею Старобільської міської ради Луганської області, містить дані про необхідність надання дружині соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
При цьому вказаний Висновок №84 від 25.06.2024 не містить даних про те, що дружина потребує саме постійного догляду. Окрім цього слід зазначити, що позивач не визначений особою, що має здійснювати догляд на непрофесійній основі за дружиною.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції станом на 24.06.2024) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
При цьому, позивач посилається на таку підставу - необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також своїми батьками, які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Суд зазначає, що вказана підстава знаходиться в абз.15 п.2 ч.12 ст.26 яка передбачає, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану).
Проте, суд звертає увагу, що вказану норму неможливо застосувати під час дії воєнного стану, про що прямо зазначено у вказаній нормі.
18.05.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX.
Згідно з абз.11 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній з 18.05.2024) військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Отже, положення Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якими визначено підстави звільнення з військової служби, змінились та законодавцем шляхом внесення змін до нормативно-правового акту встановлено, що для звільнення з військової служби військовослужбовець має довести необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Так, в довідці МСЕК серії 12 ААВ №541198 від 28.07.2023 зазначено, що ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. Додатково зазначено: може виконувати легку працю.
Згідно висновку ЛКК № 84 від 25.06.2024 (форма № 080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 рекомендовано догляд вдома.
В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року в справі № 120/1909/23 зазначено:
«63.Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.
64. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то суд приходить до переконання, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.»
«68…….Саме по собі поняття «догляд вдома» є не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.»
Таким чином, в наданих позивачем документах не визначено, що особа потребує постійного догляду.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова