Справа № 160/24569/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 02.07.2024 зарахувавши до страхового стажу в трикратному обчисленні час проходження військової служби в особливий період з 12.06.2022 по 01.08.2022, з 05.08.2022 по 30.09.2022, з 04.10.2022 по 11.10.2022, з 15.10.2022 по 31.10.2022, з 04.11.2022 по 20.11.2022, з 24.11.2022 по 08.12.2022, з 19.12.2022 по 21.12.2022, з 23.12.2022 по 26.12.2022, з 30.12.2022 по 31.12.2022, з 16.07.2023 по 09.09.2023, з 20.09.2023 по 15.03.2024, з 26.03.2024 по 30.04.2024, та зарахувавши період роботи з 01.07.1989 року по 31.09.1989 року та з 02.10.1989 року по 27.11.1989 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій з підстав відсутності необхідного страхового стажу 25 років. Позивач вважає що у відповідності до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058 має право на призначення дострокової пенсії за віком. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.07.1989 по 31.09.1989 та з 02.10.1989 по 27.11.1989 вказує про відсутність підстав для зарахування вказаного періоду.
Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу в трикратному обчисленні час проходження військової служби в особливий період з 12.06.2022 по 01.08.2022, з 05.08.2022 по 30.09.2022, з 04.10.2022 по 11.10.2022, з 15.10.2022 по 31.10.2022, з 04.11.2022 по 20.11.2022, з 24.11.2022 по 08.12.2022, з 19.12.2022 по 21.12.2022, з 23.12.2022 по 26.12.2022, з 30.12.2022 по 31.12.2022, з 16.07.2023 по 09.09.2023, з 20.09.2023 по 15.03.2024, з 26.03.2024 по 30.04.2024, вказує що, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022). Враховуючи, що на дату звернення із заявою про призначення пенсії від 25.06.2024 до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в редакції після 19.02.2022 року.
Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Законодавець чітко визначив, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно в календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах. Пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії. Тобто, після внесення вищезазначених змін в Постанову № 393, було усунуто існуючу на той час колізію в законодавстві щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.
07.10.2024р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що 11.06.2024 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, згідно пункту третього частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.07.2024 року №40 Позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи: - період навчання з 01.09.1982 по 23.06.1989 згідно диплому від 23.06.1989 серії НОМЕР_1 , оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби з 26.10.1983 по 24.11.1985 згідно військового квитка від 26.01.1990 серії НОМЕР_2 . - окремий документ про освіту не надавався; -період роботи з 01.07.1989 по 31.09.1989 згідно довідки від 16.11.1989 №16-ХІ-Б, виданою Демуривським селищне споживчим товариством, оскільки відсутня підстава видачи довідки; - період роботи з 02.10.1989 по 27.11.1989 згідно довідки, виданою Межевським комбінатом, оскільки відсутні дата та номер видачи довідки; -періоди роботи згідно трудової книжки від 22.12.1989 серії НОМЕР_3 , оскільки на титульному аркуші відсутня печатка підприємства, яке вперше заповнювала трудову книжку, що не відповідає вимогам пункту 2.12 Інструкції ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 брав участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації, та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 28.08.2023 року.

25.06.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення дострокової пенсії як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням від 02.07.2024р. за № 40 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Додатково зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.1989 року по 31.09.1989 року, оскільки відсутні відомості про наказ (розпорядження) про звільнення з роботи, та з 02.10.1989 року по 27.11.1989 року, оскільки довідка видана Межевським комбінатом хлібопродуктів не має дати та номеру вхідної реєстрації.

Відповідно до довідки від 11.05.2024 №1861 виданої військовою частиною НОМЕР_4 вбачається, що позивач у періоди з 12.06.2022 по 01.08.2022, з 05.08.2022 по 30.09.2022, з 04.10.2022 по 11.10.2022, з 15.10.2022 по 31.10.2022, з 04.11.2022 по 20.11.2022, з 24.11.2022 по 08.12.2022, з 19.12.2022 по 21.12.2022, з 23.12.2022 по 26.12.2022, з 30.12.2022 по 31.12.2022, з 16.07.2023 по 09.09.2023, з 20.09.2023 по 15.03.2024, з 26.03.2024 по 30.04.2024, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України. Відповідно до розрахунку стажу форми РС-право вказаний період служби був зарахований в одинарному розмірі.

Позивач оскаржує вищезазначене рішення відповідача, вважає його протиправним та такими, що суперечить чинному законодавству України, що стало підставою для звернення до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Згідно зі статтею 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, непов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до абзаців першого і другого положень підпункту 146.2 пункту 146 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Положеннями частини першої статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком №22-1, пунктом 2.1 якого визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Як установлено судом, позивач у віці 60 років, звернувся із заявою про призначення пенсії за віком (із зниженням віку) відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу 25 років, стаж позивача становить 19 років 3 місяці 23 дні. При цьому, відповідачем не було зараховано періоди роботи з 01.07.1989 року по 31.09.1989 року, оскільки відсутні відомості про наказ (розпорядження) про звільнення з роботи, та з 02.10.1989 року по 27.11.1989 року, оскільки довідка видана Межевським комбінатом хлібопродуктів не має дати та номеру вхідної реєстрації.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (надалі, Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

У відповідності до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд враховує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

При цьому, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд вважає, що відповідачем був застосований формальний підхід під час вирішення питання про зарахування до стажу роботи спірних періодів з 01.07.1989 року по 31.09.1989 року та з 02.10.1989 року по 27.11.1989 року, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Отже, за вказаних вище обставин, на переконання суду, спірний період роботи позивача з 01.07.1989 року по 31.09.1989 року та з 02.10.1989 року по 27.11.1989 р. підлягає до зарахування до трудового стажу позивача.

Крім того, як встановлено судом, періоди військової служби позивача з 12.06.2022 по 01.08.2022, з 05.08.2022 по 30.09.2022, з 04.10.2022 по 11.10.2022, з 15.10.2022 по 31.10.2022, з 04.11.2022 по 20.11.2022, з 24.11.2022 по 08.12.2022, з 19.12.2022 по 21.12.2022, з 23.12.2022 по 26.12.2022, з 30.12.2022 по 31.12.2022, з 16.07.2023 по 09.09.2023, з 20.09.2023 по 15.03.2024, з 26.03.2024 по 30.04.2024 були враховані до стажу позивача в одинарному розмірі.

Згідно ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262) при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст.17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.

Отже, станом на момент подання позивачем заяви про призначення пенсії 25.06.2024 року чинне законодавство України визначає, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно у календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах; пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії.

Зазначена правова позиція викладена у поставновах Верховного Суду від 31.08.2023 року у справі № 200/4951/22, від 07.09.2023 року у справі № 560/9478/22, від 15.09.2023 року у справі № 380/10714/22.

Посилання позивача на наказ Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/26071, є безпідставним, оскільки Закон № 2262 має вищу юридичну силу.

Окрім того, у наказі командира Військової частини НОМЕР_4 від 14.05.2024 року №136 про звільнення позивача з військової служби вказано, що позивач на момент звільнення має вислугу років: 6 років, 6 місяців та 28 днів; пільгова вислуга років відсутня.

З огляду на наведене, час проходження військової служби в особливий період з 12.06.2022 по 01.08.2022, з 05.08.2022 по 30.09.2022, з 04.10.2022 по 11.10.2022, з 15.10.2022 по 31.10.2022, з 04.11.2022 по 20.11.2022, з 24.11.2022 по 08.12.2022, з 19.12.2022 по 21.12.2022, з 23.12.2022 по 26.12.2022, з 30.12.2022 по 31.12.2022, з 16.07.2023 по 09.09.2023, з 20.09.2023 по 15.03.2024, з 26.03.2024 по 30.04.2024 не підлягає зарахуванню до страхового стажу в трикратному обчисленні.

За вказаних обставин рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.07.2024 №40 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що права та законні інтереси позивача порушені саме вказаним вище рішенням, а не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 02.07.2024, суд зазначає про таке.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вирішення питання про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 02.07.2024 віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсію, у зв`язку з чим вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

При цьому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до поданої заяви від 25.06.2024р., а тому суд у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КАС України виходить за межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , приміщ. 511, РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.07.2024 №40.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.07.1989 року по 31.09.1989 року та з 02.10.1989 року по 27.11.1989 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2024р. про призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін