Справа № 520/21901/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2024 року справа № 520/21901/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3,м. Київ,03048, ) про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції «Про відрядження» №352 від 26.06.2024 в частині направлення у відрядження рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 1384 від 04.07.2024 «Про призначення службового розслідування» в частині, що стосується рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В обгрунтування заявленого позову зазначив, що вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 12.08.2024р. було відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою суду від 04.10.2024р. залишено без розгляду позовні вимоги в частині оскарження наказу Департаменту патрульної поліції «Про відрядження» №352 від 26.06.2024р. в частині направлення у відрядження рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, згідно якого він позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом Департаменту патрульної поліції (надалі ДПП) від 26.09.2023р. № 1288 о/с позивача призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (надалі УПП в Харківській області ДПП).

У червні 2024 року УПП в Харківській області ДПП сформовано черговість направлення особового складу на відповідну підготовку. Зокрема, отримано та сформовано список особового складу УПП в Харківській області ДПП, серед якого був позивач.

З урахуванням положень пунктів 1,4,11,14 Розділу V Положення про ДПП, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015р. № 73 та відповідно до вимог Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017р. № 672 (надалі - Інструкція № 672), видано наказ ДПП «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» від 26.06.2024 № 352 (далі - Наказ № 352).

Відповідно до пункту 1 Наказу № 352 УПП в Харківській області ДПП необхідно було забезпечити відрядження на навчання до Навчального центру Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) з 28 червня до 29 серпня 2024 року поліцейських згідно з додатком 1 до наказу. Відповідно до додатку 1 до № 352 ОСОБА_1 перебував у списку відряджених осіб.

Відповідно до копій листування в месенджері «TELEGRAM», наданих до матеріалів справи, позивачу було надіслано повідомлення про виїзд до тренінгового центру Національної Гвардії України, який відбудеться 28.06.2024р.- 01.07.2024р. та в список осіб, які будуть відряджені.

27.06.2024р. в період часу з 14.00 по 21.45 на території УПП в Харківській області ДПП відбувалось декілька шикувань особового складу, на яких проведено інструктажі особового складу, призначеного у відрядження до міста Івано-Франківськ, а також доведення наказу «Про відрядження», що відбувалось в усній формі керівництвом УПП в Харківській області ДПП.

Подальший розвиток подій відбувся після прибуття позивача до с. Старий Лисець Івано-Франківської області, ВЧ НОМЕР_2 . Так, до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_2 , заступника командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, зареєстрований в УПП в Харківській області ДПП від 04.07.2024р. за № 6679еп, про те, що перебуваючи у відрядженні під час проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) працівники поліції УПП в Харківській області ДПП, серед яких є ОСОБА_1 відмовились професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва віддані (видані) в межах наданих їм повноважень, а також від подальшого проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ).

За фактом можливого невиконання наказу керівництва ДПП працівниками УПП в Харківській області ДПП заступником начальника управління - начальником УПП в Харківській області ДПП Диняком Я. була складена відповідна доповідна записка з пропозицією призначити відповідне службове розслідування та відсторонити від виконання службових обов`язків поліцейських стосовно яких буде проводитися службове розслідування на час його проведення.

Зазначена доповідна записка за вихідним № 7641/41/14/02-2024 від 04.07.2024р. направлена до ДПП. Отримавши зазначену довідну записку за вхідним номером 51135, начальником ДПП накладена резолюція, відповідно до якої він ознайомлений з її змістом, згоден з пропозиціями та зобов`язав підготувати проект наказу ДПП про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків.

04.07.2024р. начальником ДПП видано наказ ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».

Вирішуючи спір, суд зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ), Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. № 2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Так, згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як зазначалося вище, у цій справі встановлено, що до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_2 , заступника командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, зареєстрований в УПП в Харківській області ДПП від 04.07.2024 № 6679еп, де він повідомляв, що перебуваючи у відрядженні під час проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) працівники поліції УПП в Харківській області ДПП, серед яких є позивач відмовились професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва віддані (видані) в межах наданих їм повноважень, а також від подальшого проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ).

За фактом можливого невиконання наказу керівництва ДПП працівниками УПП в Харківській області ДПП заступником начальника управління - начальником УПП в Харківській області ДПП Диняком Я. складена відповідна доповідна з пропозицією призначити відповідне службове розслідування та відсторонити від виконання службових обов`язків поліцейських стосовно яких буде проводитися службове розслідування на час його проведення.

За наслідками розгляду доповідної записки 04.07.2024р. начальником ДПП було видано наказ ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».

Повноваження на видання вказаного наказу надаються Дисциплінарним статутом, наказом НПУ «Про затвердження Переліку посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень» від 04.10.2018 № 929, за змістом яких начальник територіального (у тому числі міжрегіонального) органу Національної поліції України має право застосовувати дисциплінарні стягнення у виді зауваження, догани, суворої догани, попередження про неповну службову відповідність, пониження у спеціальному званні на один ступінь, звільнення з посади, звільнення зі служби в поліції та пунктами 1, 3, 4, 11, 15, 17 Розділу 5 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 17.05.2024 № 540).

Керівник ДПП здійснює безпосереднє керівництво діяльністю ДПП, організовує виконання завдань, покладених на ДПП (пункт 1);

У межах компетенції організовує та контролює виконання патрульною поліцією Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також наказів і доручень Голови Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України з питань, що належать до сфери діяльності патрульної поліції (пункт 3);

видає в межах компетенції акти організаційно-розпорядчого характеру, укладає договори, угоди та меморандуми, дає доручення з питань діяльності ДПП та контролює їх виконання (пункт 4);

організовує і забезпечує в установленому порядку відбір, розстановку, переміщення і професійне навчання поліцейських і державних службовців ДПП та дотримання ними службової дисципліни (пункт 11);

призначає, приймає на службу і звільняє з посад поліцейських, державних службовців та інших працівників ДПП (пункт 15);

вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських, державних службовців та інших працівників ДПП (пункт 17).

Таким чином, призначення службового розслідування шляхом видання наказу ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» відбулося у спосіб визначений законом та уповноваженою на те особою.

Доводи позовної заяви про незаконність оскаржуваного наказу ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» зведено до того, що, на думку позивача, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а також того, що відповідач спочатку мав виявити факт дисциплінарного проступку, який унеможливлює виконання посадових (функціональних) обов`язків та перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку, і тільки після цього вирішити питання щодо його відсторонення.

Суд зазначає, що процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджене наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1356/32808; далі за текстом - Положення № 893).

За правилом п.3 розділу І Положення № 893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з п.10 розділу І Положення № 893 забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Процедури та механізми проведення службового розслідування відносно поліцейських деталізовані приписами Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1356/32808; далі за текстом - Порядок № 893).

Таким чином, створена оскаржуваним наказом дисциплінарна комісія у складі її голови та 8 її членів відповідає кількісному складу, складається з поліцейських та відповідає критерію неупередженості.

Згідно ст. 17 Дисциплінарного Статуту Національної поліції, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 це про «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

В зв`язку з наведеним слід врахувати, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Обов`язковою умовою задоволення позову є реальне порушення прав позивача з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Так, само по собі видання наказу про проведення щодо позивача службового розслідування не спричинило висновку про його винність у вчиненні дисциплінарного проступку, натомість в разі складання за наслідками службового розслідування висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, він може бути реалізований у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який може мати реальним наслідком порушення прав позивача.

Відтак, в межах цієї справи суд перевіряє лише наявність підстав для прийняття наказу про проведення службового розслідування та наявність компетенції особи, яка його прийняла. Вказане відповідачем при ухваленні оскаржуваного наказу було дотримано.

Що стосується відсторонення позивача від виконання службових обов`язків, то за змістом цитованих вище норм Дисциплінарного Статуту Національної поліції таке відсторонення не є мірою відповідальності або покаранням, віднесено до дискреційних повноважень особи, яка приймає рішення про проведення службового розслідування та здійснюється, зокрема, в інтересах забезпечення об`єктивності службового розслідування.

Здобутими у ході розгляду справи доказами не встановлено порушення прав позивача через його відсторонення від виконання службових обов`язків, доводи позовної заяви обгрунтованих посилань про це не містять.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідачем у повній мірі допустимими і належними доказами доведено законність оскаржуваного наказу.

За вказаних обставин, дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров