Справа № 380/469/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуСправа № 380/469/24 пров. № А/857/19587/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування наказів та поновлення на роботі, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року (суддя Сподарик Н.І., м.Львів, повний текст складено 22 липня 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління), в якому просила визнати протиправними та скасувати:

наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 17.07.2023 №6-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (далі Наказ №6-дс);

визнати протиправним та скасувати наказ від 02.11.2023 року № 11-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (далі Наказ №11-дс);

визнати протиправним та скасувати наказ від 03.11.2023 № 467-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » (далі Наказ №467-о);

поновити позивача на посаді головного державного інспектора відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту Головного управління (далі Посада) з 04.11.2023;

стягнути з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Наказ № 467-о. Зобов`язано Головне управління поновити ОСОБА_1 на Посаді з 04.11.2023. Стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 69414,80 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць у розмірі 8009,40 підлягає до негайного виконання. Встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів: при виплаті ОСОБА_1 зазначеного середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід нарахувати, утримати та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що звернення позивачки із заявами про надання відпусток без збереження заробітної плати не можна вважати зацікавленістю зі сторони позивача в намірі продовжувати роботу в податковому органі, оскільки останній було відомо про те, що подальше надання відпусток їй не погоджено у зв`язку із тим, що вона досить тривалий час перебувала у відпустках різного роду та використала 89 календарних днів відпустки без збереження заробітної плати, яка надається в обов`язковому порядку тривалістю не більше 90 календарних днів. Зазначає, що норма статті 87 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) встановлює підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення. Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не змінює і не скасовує норми Закону №889-VIII щодо підстав та процедур звільнення державного службовця з ініціативи роботодавця в умовах воєнного стану. Вважає, що надання відпусток без збереження заробітної плати без обмеження строку не є обов`язком роботодавця а його правом. Також зауважує, що позивачем протягом усього часу дисциплінарного провадження не надавались причини відсутності позивача на роботі тривалий час, які стали підставою для порушення дисциплінарних стягнень.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

19.09.2024 в суді апеляційної інстанції зареєстровано клопотання представника позивача адвоката Кінь А.В. про закриття провадження у справі, зважаючи на те, що ОСОБА_1 09.08.2024 звільнена за власним бажанням з Головного управління.

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав, які передбачені статтями 238, 305 КАС для закриття провадження у справі, а позивач таких не наводить і не конкретизує за якої правової підстави передбаченої процесуальним Кодексом можливе закриття провадження у справі за підстав, що ним викладені.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачку було протиправно звільнено з Головного управління.

Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 працювала в державних податкових органах з 08.12.1993.

Наказом Головного управління від 22.10.2020 №34-О позивача призначено на Посаду.

Відповідно до:

витягу з наказу Головного управління від 21.04.2022 №146-В ОСОБА_1 надано невикористану додаткову щорічну оплачувану відпустку, як державному службовцю, що має стаж державної служби понад 28 років тривалістю 15 календарних днів з 21.04.2022 по 06.05.2022 на підставі заяви позивачки від 20.04.2022;

витягу з наказу від 11.07.2022 №326-В ОСОБА_1 надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 24 календарних дні з 29.07.2022 по 21.08.2022 за період з 22.12.2021 по 21.12.2022 з виплатою грошової допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі заяви позивачки від 08.07.2022;

витягу з наказу від 30.08.2022 №469-В ОСОБА_1 надано додаткову соціальну оплачувану відпустку як одинокій матері за 2022 рік тривалістю 10 календарних днів з 02.09.2022 по 11.09.2022 на підставі заяви від 29.08.2022.

Відповідно до наказу Головного управління від 09.09.2022 №131-ВІ «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 » надано позивачці відпустку без збереження заробітної плати у період дії воєнного стану, як працівнику, який виїхав за межі території України, тривалістю 71 календарний день з 12.09.2022 по 21.11.2022 включно.

Згідно з:

витягом з наказу від 21.11.2022 №188-ВІ «Про надання відпусток без збереження заробітної плати» ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати у період дії воєнного стану, як працівнику, який виїхав за межі території України, тривалістю 18 календарних днів з 22.11.2022 по 09.12.2022;

витягу з наказу 09.12.2022 №197-ВІ ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін тривалістю 15 календарних днів з 12.12.2022 по 26.12.2022 включно;

витягом з наказу від 16.12.2022 №699-В ОСОБА_1 надано частину щомісячної основної відпустки тривалістю 2 календарних дні з 27 по 28.12.2022 грудня 2022 включно за період з 22.12.2020 по 21.12.2021 та частину щорічної додаткової оплачуваної відпустки як державному службовцю, що має стаж державної служби понад 29 років тривалістю 2 календарних дні з 29 по 30.12.2022 включно за період роботи з 08.12.2022 по 07.12.2023;

витягу з наказу від 02.01.2023 №9-в ОСОБА_1 надано частину щорічної додаткової оплачуваної відпустки, яка державному службовцю, що має стаж державної служби понад 29 років тривалістю 5 календарних днів з 02.01. по 06.01.2023 за період роботи з 08.12.2022 по 07.12.2023.

витягу з наказу від 09.01.2023 №26-В позивачу надано частину щорічної оплачуваної відпустки, як державному службовцю, що має стаж державної служби понад 29 років тривалістю 5 календарних днів з 09.01. по 13.01.2023 за період роботи з 08.12.2022 по 07.12.2023;

витягом з наказу від 16.01.2023 №46-В ОСОБА_1 надано щорічну додаткову оплачувану відпустку, як державному службовцю, що має стаж державної служби понад 29 років тривалістю 3 календарних дні з 16.01. по 18.01.2023 за період роботи з 08.12.2022 по 07.12.2023;

витягу з наказу від 19.01.2023 №9-ВІ ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін тривалістю 15 календарних днів з 19.01. по 02.02.2023 включно;

витягу з наказу від 03.02.2023 №66-В позивачу надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 01 календарний день 03.02.2023 за період роботи з 22.12.2022 по 21.12.2023;

витягом з наказу від 06.02.2023 №67-В позивачці надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 03 календарних дні з 06.02. по 08.02.2023 за період роботи з 22.12.2022 по 21.12.2023.

Відповідно до наказу Головного управління від 09.02.2023 №16-ВІ ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 10 календарних днів з 09.02. по 18.02.2023 включно.

Згідно наказом Головного управління №22-ВІ від 20.02.203 позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 30 календарних днів з 20.02. по 21.03.2023 включно.

Відповідно до:

витягу з наказу від 21.03.2023 №35-ВІ позивачці надано відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 03 календарних дні з 22.03. по 24.03.2023 включно.

витягу з наказу від 27.03.2023 №131-В ОСОБА_1 надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 03 календарних дні з 27.03. по 29.03.2023 за період роботи з 22.12.2022 по 21.12.2023.

витягу з наказу від 30.03.2024 №41-ВІ ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 09 календарних днів з 30.03. по 07.04.2023 включно.

Листом від 31.03.2023 №10266/6/13-1-11-01-30 Головним управлінням позивачу у зв`язку з тривалою відсутністю на роботі та необхідністю виконання функціональних обов`язків, запропоновано приступити до їх виконання з наступного дня по завершенню наданої відпустки.

Відповідно до витягу з наказу від 10.04.2024 №46-ВІ ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 10 календарних днів з 10.04. по 19.04.2023 включно.

Листом від 12.04.2024 №11820/6/13-01-11-01-30 відповідачем ОСОБА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю на роботі та необхідністю виконання функціональних обов`язків, запропоновано приступити до їх виконання з наступного дня по завершенню наданої відпустки.

Листом від 24.04.2023 №12908/6/13-01-11-01-30 від 24.04.2024 позивачку повідомлено, що 21.04.2023 засобами електронного зв`язку надійшла заява від 19.04.2023 про надання з 20.04.2023 частини щорічної основної відпустки тривалістю 2 календарних дні. Враховуючи те, що заява надійшла після 20.04.2023, не вбачається можливим надання відпустки з 20.04.2023.

Листом від 25.04.2024, Головне управління надало відповідь позивачці, у якій зазначено, що за результатами розгляду заяви, які надійшли засобами електронного зв`язку від 21.04.2023 про надання частини щорічної основної відпустки тривалістю один календарний день з 24.04.2023 та від 24.04.2023 про надання відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 23 календарних дні з 24.04.2023, враховуючи, що листами Головного управління від 31.03.2023 та від 12.04.2023 у зв`язку з тривалою відсутністю на роботі та необхідністю виконання функціональних обов`язків, позивачці запропоновано приступити до їх виконання з наступного дня по завершенню наданої відпустки, подальше надання відпусток не погоджено.

Листом від 24.05.2023 №15990/6/13-01-07-08/13, за результатами розгляду заяви від 25.04.2023 б/н про надання обґрунтування відмови у наданні відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 23 календарних дні з 25.04.2023 повідомлено позивачку, що відпустка без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану надається у період дії воєнного стану за заявою працівника та погодження роботодавцем та не є обов`язковою для прийняття рішення роботодавцем щодо її надання. Також повторно повідомлено про пропозицію приступити до виконання функціональних обов`язків. Вказано, що Львівська область та м. Львів не входять до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

25.05.2023 начальником управління податкового аудиту Головного управління Левкіним І. складено доповідну записку щодо порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з систематичним проступком, передбаченим підпунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII). У доповідній записці вказано, що з 20.04.2023 ОСОБА_1 повинна була приступити до роботи, однак по сьогоднішній день відсутня на роботі, відомостей про поважні причини відсутності на роботі не надходило ні від неї самої ні від будь-якої іншої довіреної інформованої особи, про що було складено акти відсутності на робочому місці з 20.04.2023 (акти від 21.04.2023, 04.05.2023, 05.05.2023, 08.05.2023, 09.05.2023, 10.05.2023, 11.05.2023, 12.05.2023, 15.05.2023,16.05.2023, 17.05.2023, 18.05.2023, 19.05.2023, 22.05.2023, 24.05.2023, 25.05.2023).

25.05.2023 Головним управління відповідно до статей 17, 64-69, 73 Закону №889-VIII, доповідної записки управління податкового аудиту Головного управління від 25.05.2023 №74/13-01-07-08 прийнято наказ від 25.05.2023 №247 «Про порушення дисциплінарного провадження» відповідно до якого наказано порушити дисциплінарне провадження стосовно Посада, ОСОБА_1 з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку.

Листом від 25.05.2023 №16213/6/13-01-07-08/13 ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення щодо причин відсутності на роботі з 20.04.2023. Такий скеровано на електронну адресу позивачки, з якої остання протягом 2022-2023 років скеровувала заяви про надання відпусток.

22.06.2023 на електронну адресу позивачки скеровано повідомлення-запрошення Головного управління від 22.06.2023 №19572/6/13-01-07-12 на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та запропоновано надати таке пояснення у письмовому вигляді.

29.06.2023 на електронну адресу відповідача надійшов лист від ОСОБА_1 , в якому остання відмовилась від дачі пояснень.

30.06.2023 на електронну адресу позивачки скеровано повідомлення-запрошення Головного управління від 30.06.2023 №20355/6/13-01-07-12 на засідання дисциплінарної комісії на 07.07.2023 для надання пояснень. Також таке запрошення скеровано на поштову адресу позивачки.

06.07.2023 на електронну адресу відповідача надійшов лист від ОСОБА_1 , в якому остання відмовилась від дачі пояснень на підставі статті 63 Конституції України.

06.07.2023 Головним управлінням прийнято наказ №366 «Про продовження тривалості дисциплінарного провадження», яким тривалість здійснення дисциплінарного провадження стосовно Посада ОСОБА_1 (наказ Головного управління від 25.05.2023 №247) продовжено до 60 днів.

За результатами розгляду дисциплінарного провадження на підставі пункту 35 «Порядку здійснення дисциплінарного провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі Порядок №1039), Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління 07.07.2023 внесено подання в.о. начальника Головного управління М. Никитюку за результатами розгляду дисциплінарної справи головного державного інспектора відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту Головного управління Годовської С.В.

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи (протокол засідання Дисциплінарної комісії від 07.07.2023 №5 (247) Посада ОСОБА_1 прийнято рішення про наявність у її діях дисциплінарного проступку відповідно до підпунктів 5, 6, 12 пункту 2 статті 65 Закону №889-VIII, що стало можливим внаслідок порушення нею вимог: розділу 7 посадової інструкції; пункту 1 розділу ІІ, пунктів 1, 2 розділу І «Правил внутрішнього службового розпорядку Головного управління ДПС у Львівській області» (із змінами, внесеними згідно з протоколом від 30.03.2020, 23.06.2020) затверджених з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» і змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» та на виконання пункту 3 наказу ДПС від 23.06.2020 №294 «Про внесення змін до окремих наказів ДПС»; статті 8 Закону №889-VII.

Дисциплінарною комісією встановлено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (підпункт 12 пункту 2 статті 65 Закону №889-VIII та у зв`язку із чим рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 вид дисциплінарного стягнення передбаченого підпунктом 2 розділу 1 статті 66 Закону №889-VIII

16.07.2023 складено акт про ненадання пояснень ОСОБА_1 на лист Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління від 07.07.2023 №20860/6/13-01-07-12 перед накладенням дисциплінарного стягнення чи закриттям дисциплінарного стягнення чи закриттям дисциплінарного провадження відповідно до статті 75 Закону №889-VIII без повідомлення/інформування причин обставин тощо.

17.07.2023 Головним управлінням у відповідності до підпунктів 5, 6, 12 пункту 2 статті 65, підпункту 2 пункту 1 статті 66 Закону №889-VIII, та враховуючи подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління про результати розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 прийнято Наказ №6-дс, яким оголошено догану ОСОБА_1 за прогули без поважних причин за період з 20.04.2023 по 25.05.2023.

25.09.2023 начальником управління податкового аудиту Головного управління Левкіним І. складено доповідну записку щодо порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з систематичним проступком, передбаченим підпунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII. У доповідній записці вказано, що з 20.04.2023 ОСОБА_1 повинна була приступити до роботи, однак по сьогоднішній день відсутня на роботі, відомостей про поважні причини відсутності на роботі не надходило ні від неї самої ні від будь-якої іншої довіреної інформованої особи, про що було складено акти відсутності на робочому місці.

25.09.2023 відповідно до статей 17, 64-69, 73 Закону №889-VIII, доповідної записки управління податкового аудиту Головного управління від 25.09.2023 №151/13-01-07-08, Головним управлінням прийнято наказ №512 «Про порушення дисциплінарного провадження», яким порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку.

За результатами розгляду дисциплінарного провадження на підставі пункту 35 Порядку №1039, Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління 23.10.2023 внесено подання в.о. начальника Головного управління М.Никитюку за результатами розгляду дисциплінарної справи Посада ОСОБА_1 .

В ході проведення дисциплінарного провадження, дисциплінарною комісією встановлено факт відсутності на службі (повторно протягом року) без поважних причин з 26.05.2023 по 19.10.2023, що підтверджується актами відсутності на робочому місці від 26.052023, від 01.06.2023, від 06.06.2023, від 08.06.2023, від 09.06.2023, від 15.06.2023, від 15.06.2023, від 22.06.2023, від 30.06.2023, від 04.07.2023, від 07.08.2023, від 21.08.2023, від 07.09.2023, від 15.09.2023, від 22.09.2023, від 29.09.2023, від 06.10.2023 та від 19.10.2023; табелями обліку робочого часу за травень -жовтень 2023 року; доповідною запискою управління податкового аудиту Головного управління від 25.09.2023 №151/13-01-07-08; журналом обліку виходу на роботу працівників відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту Головного управління.

Дисциплінарною комісією скеровувався лист від 12.10.2023 №29584/6/13-01-0-12 для надання пояснень, однак ОСОБА_1 не прибула на засідання Дисциплінарної комісії та не надала пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження про що Дисциплінарною комісією складено акт про ненадання пояснення та відсутності на засідання Дисциплінарної комісії від 20.102.2023 №562/13-01-07-12-18.

Комісією також встановлено, що листами Головного управління області від 07.07.2023 №20861/6/13-01-07-08-13, від 09.08.2023 №23477/6/13-01-07-08-12, від 28.08.2023 №25167/6/13-01-07-08-12, від 25.09.2023 №27671/6/13-01-07-08-12, від 25.09.2023 27672/6/13-01-07-08-12 та від 13.10.2023 №29709/6/13-01-07-08-13 ГДІ ОСОБА_1 повідомлено, що у зв?язку з тривалою відсутністю на роботі та необхідністю виконання функціональних обов?язків, запропоновано приступити до їх виконання з наступного дня по завершенню вже наданих відпусток.

Крім цього, Дисциплінарна комісія встановила, що на заяви позивача про надання різного роду відпусток, які надходили засобами електронного зв??язку на офіційну електронну пошту Головного управління від 16.06.2023, від 13.07.2023, від 14.08.2023, від 14.09.2023 та від 09.10.2023 надано відповіді листами ГУ ДПС у Львівській області від 07.07.2023 №20861/6/13-01-07-08-13, від 09.08.2023 №23477/6/13-01-07-08-12, від 28.08.2023 Nє25167/6/13-01-07-08-12, від 25.09.2023 №27672/6/13-01-07-08-12 та від 13.10.2023 №29709/6/13-01-07-08-13 повідомлено, що подальше надання відпусток не погоджено та запропоновано приступити до виконання функціональних обов?язків.

Комісією враховано, що Наказом №6-дс, ОСОБА_1 оголошено догану за прогул без поважних причин з 20.04.2023 по 25.05.2023.

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи (протокол засідання Дисциплінарної комісії від 23.10.2023 №4 (512) ОСОБА_1 прийнято рішення про наявність у її діях дисциплінарного проступку відповідно до підпункту 12 пункту 2 статті 65 Закону №889-VIII, вчиненого систематично (повторного протягом року), що стало можливим внаслідок порушення нею вимог: розділу 7 посадової інструкції; пункту 1 розділу ІІ, пунктів 1, 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку Головного управління (зі змінами, внесеним згідно з протоколом від 30.03.2020, 23.06.2020) та статті 8 Закону №889-VIII.

Комісія дійшла висновку про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом 12 пункту 2 статті 65 Закону №889-VIII вчиненого систематично (повторно протягом року) у зв`язку із чим рекомендовано застосувати вид дисциплінарного стягнення передбаченого пунктом 5 статті 66 Закону №889-VIII.

01.11.2023 складено акт про ненадання пояснень ОСОБА_1 на лист Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління від 23.07.2023 №30787/6/13-01-07-12 перед накладенням дисциплінарного стягнення чи закриттям дисциплінарного стягнення чи закриттям дисциплінарного провадження відповідно до статті 75 Закону №889-VIII без повідомлення/інформування причин обставин тощо.

02.11.2023 Головним управлінням у відповідності до підпункту 12 частини 2 статті 65, пункту 5 статті 66 Закону №889-VIII враховуючи подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС від 23.10.2023 №564/13-01-07-12-14 про результати розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 прийнято Наказ №11-дс відповідно до якого, у зв`язку із притягненням ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого частиною першою пункту 2 статті 66 Закону №889-VIII прогул без поважних причин з 20.04.2023 по 25.05.2023 та вчинення нею систематично (повторного протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII прогул без поважних причин за період з 26.05.2023 по 19.10.2023, застосовано до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади державної служби.

03.11.2023 Головним управлінням відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, Наказу №11-дс прийнято Наказ № 467-о відповідно до якого припинено державну службу та звільнено з 03.11.2023 ОСОБА_1 з Посади за вчинення нею систематичного (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого часу) без поважних причин.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом №889-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно статті 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частиною першою статті 8 Закону №889-VIII встановлено, що державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина друга статті 8 Закону №889-VIII).

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 2 Закону №889-VIII службова дисципліна - це неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Статтею 47 Закону №889-VIII закріплено, що правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу (далі - правила внутрішнього службового розпорядку) визначаються:

1) початок та кінець робочого часу державного службовця;

2) перерви, що надаються для відпочинку та прийняття їжі;

3) умови і порядок перебування державного службовця в державному органі у вихідні, святкові та неробочі дні, а також після закінчення робочого часу;

4) порядок доведення до відома державного службовця нормативно-правових актів, наказів (розпоряджень) та доручень із службових питань;

5) загальні інструкції з охорони праці та протипожежної безпеки;

6) загальні правила етичної поведінки в державному органі;

7) порядок повідомлення державним службовцем про його відсутність на службі;

8) порядок прийняття та передачі діловодства (справ) і майна державним службовцем;

9) інші положення, що не суперечать цьому Закону та іншим актам законодавства.

Правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються загальними зборами (конференцією) державних службовців державного органу за поданням керівника державної служби і виборного органу первинної профспілкової організації (за наявності) на основі типових правил (частина друга статті 47 Закону №889-VIII).

Правила внутрішнього службового розпорядку доводяться до відома всіх державних службовців під підпис (частина третя статті 47 Закону №889-VIII).

Типові правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частини четвертої статті 47 Закону №889-VIII).

Згідно частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частиною першою статті 66 Закону № 889-VIII передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною сьомою статті 66 Закону № 889-VIII встановлено, що за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно пунктів 2, 3 частини другої статті 67 Закону №889-VIII обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є, серед іншого: попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; високі показники виконання службових завдань.

Відповідно до частин 1-3 статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Частинами п`ятою-сьомою статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Відповідно до частини першої статті 76 Закону №889-VIII державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Згідно статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону №889-VIII).

Згідно норм, встановлених статтею 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон №2136-IX), протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про відпустки».

У період дії воєнного стану роботодавець за заявою працівника, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи, в обов`язковому порядку надає йому відпустку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у заяві, але не більше 90 календарних днів, без зарахування часу перебування у відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України «Про відпустки».

Крім цього, постановою Кабінету міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Про деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» встановлено, що у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків.

Робота державних службовців та працівників державного органу за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку.

У разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.

Проте, Закон №2136-IX не змінює і не скасовує норми Закону №889-VIII щодо підстав та процедур звільнення державного службовця з ініціативи роботодавця в умовах воєнного стану.

Надання відпусток без збереження заробітної плати без обмеження строку не є обов`язком роботодавця, а його правом.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 21.04.2022 по 19.04.2023 включно перебувала у відпустках.

Так, ОСОБА_1 було надано: 62 календарних дні відпустка без збереження заробітної плати за згодою сторін; 89 календарних днів - відпустка без збереження заробітної плати, яка надається обов`язковому порядку тривалістю, визначеною у заяві, але не більше календарних днів; 73 календарних дні - щорічна основна та додаткова відпустки.

Головне управління листом від 25.05.2023 16213/6/13-01-07-08/13 звернулось до ОСОБА_1 з проханням пояснити причини відсутності на роботі з 20.04.2023 (скеровано на поштову адресу, яка міститься матеріалах особової справи ОСОБА_1 ).

Крім цього, листом від 24.05.2023 № 15990/6/13-01-07-08/13 було повідомлено ОСОБА_1 про те, що подальше надання відпусток не погоджено (скеровано поштову адресу та електронну адресу, які містяться в матеріалах особової справи ОСОБА_1 ). Про те, що подальші заяви на отримання відпусток не буд погоджені, було повідомлено ОСОБА_1 в телефонному режимі, про що складе акт від 07.04.2023.

При цьому, Головним управлінням неодноразово, листами від 31.03.2023 № 10266/6/13-01-11-01-30, від 12.04.2023 № 11820/6/13-01-11-01-30 від 25.04.2023 № 13050/6/13-01-11-01-29 було повідомлено ОСОБА_1 , що зв`язку із Вашою тривалою відсутністю на роботі, Вам необхідно приступити виконання функціональних обов`язків з наступного дня по завершенню вже над відпусток, подальше надання відпусток не погоджено.

Таким чином, ОСОБА_1 починаючи з 20.04.2023 не з`явилася на роботі без поважних причин.

Суд першої інстанції наголосив на тому, що порушення, викладені і відображені у висновку дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо позивача мають триваючий характер.

Щодо визначення поняття «триваюче правопорушення», суд покликається на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 справі №810/1224/17 та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №818/501/16, від 03.10.2019 у справі №818/3584/15 та 16.10.2019 у справі №805/3724/15-а.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №810/1224/17 судом зазначено: «за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання встановлених обов`язків або виявлення правопорушення. У справі, що розглядається, вчинені позивачем порушення (неналежне виконання обов`язків) фактично є триваючим правопорушенням, оскільки неналежне виконання обов`язків тривало протягом 2015-2016 років та припинилося з моменту їх виявлення органом аудиту ПСА. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду вважає правильними висновки гудів попередніх інстанцій стосовно того, що ДСА не пропустила річний строк притягнення до відповідальності особу, оскільки порушення, викладені у звіті про проведення аудиту та підтверджені дисциплінарною комісією ДСА в ході дисциплінарного провадження, мають триваючий характер.

Відтак, висновки суду у даних правовідносинах про те, що прогул який тривав з 20.04.2023 не припинився з моменту його виявлення відповідачем суперечать висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №810/1224/17 де вказано, що правопорушення є триваючим до того часу, коли це правопорушення не буде виявлене.

Тобто, Верховний Суд наголошує на тому, що прогул триває доти, доки його не буде виявлено, однак, суд в оскаржуваному рішенні наголосив, що прогул не припинився з моменту його виявлення.

Крім цього, в рамках спірних правовідносин, справа №810/1224/17 не має спільних рис, які пов`язані з обставинами справи що розглядається. У справі №810/1224/17 позивачу оголошено догану за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII). Натомість, у справі що розглядається позивача звільнено з посади за вчинення нею систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №818/3584/15 колегія суддів дійшла висновку, що суди правомірно вказали на те, що прогулом слід визнати кожний робочий день, починаючи з того дня, коли позивачу стало достеменно відомо про своє поновлення.

Відтак, в даних правовідносинах, прогулом слід вважати кожен робочий день, починаючи з того робочого дня, коли позивачу було відомо про те, що подальше надання їй відпусток не погоджено Головним управлінням.

Тобто, кожен наступний день починаючи з 20.04.2023 є завершеним прогулом, оскільки такий був виявлений відповідачем, про що свідчать відповідні акти про відсутність на роботі.

Тому, немає підстав вважати, що відсутність позивача протягом декількох місяців є одним безперервним та триваючим прогулом.

У постанові Верховного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 640/15754/19 вказано, що:

«У разі вчинення державним службовцем прогулу (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право притягнути державного службовця до дисциплінарної відповідальності (у разі якщо не минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, а також якщо не минув один рік після його вчинення) у вигляді оголошення догани.

У разі ж встановлення систематичності (повторно протягом року) відповідного дисциплінарного проступку державного службовця, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право застосувати винятковий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби».

Верховний Суд зазначив, що обов`язковою умовою для звільнення державного службовця є встановлення систематичності (тобто вчинених неодноразово протягом року) прогулів (відсутності на роботі більше трьох годин) цієї особи без поважних причин.

Єдиною належною обставиною, яка свідчить про систематичність вчинення державним службовцем такого дисциплінарного проступку як прогул без поважних причин, є чинне рішення суб`єкта призначення (керівника відповідного державного органу) про накладення на даного державного службовця дисциплінарного стягнення за таке ж порушення.

Отже, враховуючи зазначену вище судову практику та норми права апеляційний суд дійшов висновку, що:

відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин є закінченим прогулом, тому кожен наступний день починаючи з 20.04.2023 є завершеним прогулом, оскільки такий був виявлений відповідачем, про що свідчать відповідні акти про відсутність позивачки на роботі;

термін «триваюче правопорушення» застосовується при визначені строку звернення суб`єкта господарювання до суду у справах де предмет спору є припинення державної служби у зв`язку із вчиненням систематичного (повторно протягом року) дисциплінарного проступку - прогулу без поважних причин;

при визначенні систематичності вчинення державним службовцем такого дисциплінарного проступку як прогул, та строку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за прогул вчинений неодноразово протягом року, термін «триваюче правопорушення» - не застосовується.

Відтак, зважаючи на обставини справи, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо безпідставності Наказ № 467-о, так як матеріалами службового розслідування достовірно та беззаперечно встановлено факт неодноразової відсутності ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин, починаючи з 20.04.2023 по 03.11.2023.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині, з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову в частині, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року в частині, якою позовні вимоги задоволено, скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 31 жовтня 2024 року.