Справа № 735/1302/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 735/1302/24 Суддя (судді) першої інстанції: Грушко О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Коропського районного суду Чернігівської області з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у забезпеченні безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.09.2024 Серії ЕНА № 2981529, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 19.09.2024 позов - задоволено частково.

Скасувано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА №2981529 від 04.09.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а справу - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (м. Чернігів, проспект Перемоги, 74, код ЄДРПУО 40108651) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 19.09.2024 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 2 500 гривень.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував висновку Верховного Суду по справі № 240/2505/18-а (постанова від 29.04.2020), у справі № 813/1422/17 (постанова від 17.10.2019), де вказано на необхідність перевірки документів про сплату адвокатських послуг вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а також без урахування висновків Верховного Суду у постанові від 07.05.2020 (справа № 320/3271/19), від 14.07.2020 (справа № 809/1466/15) стосовно документів, які підтверджують оплачені послуги на правничу допомогу.

ГУ Національної поліції в Чернігівській області вважає, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував чому саме підлягає задоволенню сума 2 500 грн, понесених витрат на правову допомогу, що суперечить позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд першої інстанції в рішенні зазначає, що «…суд погоджується з запереченнями сторони відповідача щодо не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу зі складністю справи та ціною позову. Так, сума штрафу, призначеного спірною постановою -1190 грн. Справа не є складною. Сторона позивача не збирала доказів. Крім того, слід зазначити, що справа є типовою, а позовна заява відрізняється від інших, поданих представником у такій категорії справ, лише прізвищем позивача і фабулою правопорушення…».

Отже, Коропський районний суд Чернігівської області сам зазначив в рішенні про те, що справа не є складною та те, що сторона не зібрала доказів понесених витрат на правову допомогу, а позовна заява відрізняється від інших, поданих представником у такій категорії справ, лише прізвищем позивача і фабулою правопорушення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 відкрито апеляційне провадження у даній справі.

11.10.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 головуючий суддя Ключкович В.Ю. прийняв до провадження справу № 735/1302/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на "04" листопада 2024 р. о 12:30 годин. Продовжено строк судового розгляду справи № 735/1302/24 на розумний термін.

В судове засідання, призначене на 04.11.2024 учасники справи не з`явилися, були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2024 інспектор з РПП ВП № 1 Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА, номер 1547649 за ст. 121-3 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до змісту постанови, 04.09.2024, о 21 год. 43 хв., в смт. Короп, Чернігівської області, по вул. Незалежності, позивач керував автомобілем ГАЗ-27052, д.н. НОМЕР_1 , у якого не працювала підсвітка номерного знаку в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, через що до нього застосовано адміністративне стягнення у формі штрафу 1 190 гривень.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у дослідженій в судовому засіданні копії спірної постанови, у графі 7 «До постанови додаються» - нічого не зазначено. Крім того, постанова не підписана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Отже, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, законність винесення якої оскаржується, не може бути єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Інших доказів сторона відповідача суду не надала.

Ухвалюючи до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн, суд першої інстанції прийшов до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2 500 грн.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частинами 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На обґрунтування понесених позивачем в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано:

Копію Договору про надання правової допомоги від 01.03.2024, згідно п. 6.2. розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у Додатку № 1 до цього Договору;

Розрахунок судових витрат (Додаток 1 до Договору від 01.03.2024 про надання правничої допомоги), згідно якого адвокат надав послуги: письмової консультації щодо звернення до суду (1 000 грн); вироблення правової позиції сторони позивача (1 000 грн); складання позовної заяви (3 000 грн);

Акт наданих послуг від 10.09.2024 (Додаток 2 до Договору від 01.03.2024 про надання правничої допомоги);

Квитанцію до прибуткового касового ордера № 37 від 10.09.2024 на суму 5 000 грн;

Копію Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженого рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 № 119.

Колегія суддів зауважує, що матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на правову допомогу, зокрема представником позивача сформовано та подано позовну заяву від 10.09.2024 та представник позивача приймав участь в судовому засіданні 19.09.2024.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 та додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, в розмірі 2 500 грн.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом та значимості таких дій у справі, колегія суддів приходить висновку, що заявлена позивачем сума у розмірі 6 000 грн є завищеною, а відтак, підлягає відшкодуванню лише частково, у розмірі 1 500 грн, який буде співмірним зі складністю справи, з обсягом виконаних (наданих) адвокатом робіт (наданих послуг), з витраченим на виконання відповідних робіт часом та з ціною позову.

Зважаючи на те, що сторони у справі не оскаржують рішення суду в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів не надає оцінки даній частині оскаржуваного рішення суду.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні та є підставою для зміни його мотивувальної та резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2024 року змінити в мотивувальній та резолютивній частині.

Викласти абзац 3 рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2024 року в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (м. Чернігів, проспект Перемоги, 74, код ЄДРПУО 40108651) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1 500 (тисячу п`ятсот) гривень.».

В іншій частині рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко