Справа № 336/8168/24
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/82/2024
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду, за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, адміністративну справу ЄУН: 336/8168/24 (провадження № 2-а/336/82/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пузін Денис Миколайович, до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,-

встановив:

Представник позивача адвокат Пузін Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представник позивача в позовній заяві просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 491 від 08 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, 03.07.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 08:00 год. 04.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 , отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 03.07.2024 року. Проте, у визначений у повістці час, а саме 04.07.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив.

Уповноваженою особою у відповідності до ч. 6 ст.258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.08.2024 року № 588,в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 08.08.2024 року о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що загубив повістку та не знав куди йому йти, також пояснив, що в повістці не було відображено дату, час та місце прибуття до ТЦК, тому свою провину ОСОБА_1 не визнає.

Повістка є виключно письмовим документом, який видається на ім`я конкретної особи, тобто військовозобов`язаного із зазначенням обов`язку такої особи з`явитись у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, з обов`язковим повідомленням про місце, день і час явки за викликом.

Судова практика йде таким шляхом, що належно врученою є лише повістка, яка вручена особисто військовозобов`язаному і він поставив підпис про її отримання. Постанови Верховного Суду: від 14.12.2021 року у справі № 761/8429/16-к та від 28.01.2020 року у справі № 759/543 5/16-к.

ОСОБА_1 вказав, що в повістці не було відображено дата, час та місце прибуття до ТЦК, таким чином він не був обізнаний про необхідність особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на конкретну дату та час.

За таких обставин факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема щодо вимоги громадян з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення їх призначення на особливий період не відповідає дійсності.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Щасливій О.В.

Відповідно Розпорядження №541 від 08.10.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 26 вересня 2024 року № 2851/0/15-24, з метою дотримання права на справедливий суд та розумних строків розгляду справи передано до провадження судді Петренко Л.В.

Відповідно до ухвали судді від 10 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статей 268, 269, 286 КАС України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

17 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника.

17 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ухвалу суду та позовну заяву отримано лише 17 жовтня 2024 року, розгляд справи призначено на 18 жовтня 2024 року о 10-30 год. Відповідачу необхідний час для ознайомлення з позовною заявою та підготовки відзиву.

18 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказує на невизнання позову відповідачем та просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 не надав належні документи та допустимі докази щодо поважних причин його неприбуття 04.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, поважні причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні. Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення їх призначення на особливий період.

Постанова № 491 від 08.08.2024 року винесена з додержанням вимог чинного законодавства України, тому позовна заява задоволенню не підлягає.

До відзиву представником позивача надано, документи, які підтверджують його повноваження, рапорт від 07 липня 2024 року за вх. № 4273, розписка № 54 МБП, трекінг листа, супровідний лист, копія конверту, квитанція про направлення відзиву іншій стороні.

ІНФОРМАЦІЯ_4 не надав витребувані судом матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог діючого законодавства. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані у справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 491 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Роз`яснено право на оскарження постанови.

В постанові зазначено, що 03.07.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 08:00 год. 04.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 , отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 03.07.2024 року. Проте, у визначений у повістці час, а саме 04.07.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив.

Уповноваженою особою у відповідності до ч. 6 ст.258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.08.2024 року № 588,в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 08.08.2024 року о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що загубив повістку та не знав куди йому іти.

Належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до РТЦК та СП ОСОБА_1 не надав.

На розгляд справи ОСОБА_1 прибув з адвокатом.

На розгляді справи ОСОБА_1 підтримав свою правову позицію. ОСОБА_1 пояснив, що в повістці не було відображено дату, час та місце прибуття до ТЦК, тому свою провину ОСОБА_1 не визнає.

Поважні причини неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні.

Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні діє особливий період.

З зазначеного вбачається, що громадянин Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в умовах особливого періоду, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), яке є триваючим правопорушенням.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, через представника звернувся до суду за захистом своїх прав.

18 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказує на невизнання позову відповідачем та просить відмовити в задоволенні позову.

До відзиву представником позивача надано, документи, які підтверджують його повноваження, рапорт від 07 липня 2024 року за вх. № 4273, розписка № 54 МБП, трекінг листа, супровідний лист, копія конверту, квитанція про направлення відзиву іншій стороні.

Згідно з рапортом тво заступника начальника-начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_4 , останній доповів начальнику про те, що ОСОБА_1 була вручена повістка про виклик на 04.07.2024 о 08-00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Проте, 04.07.2024 року ні на визначений час, ні протягом дня військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. За результатами перевірки встановлено, що військовозобов`язаний прив`язаний до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_1 порушив вимогу, обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За таких обставин у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Додатком до рапорту є копія розписки про виклик.

Відповідно до розписки № 54 на ім`я ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08-00 год. 04 липня 2024 року. В графі одержав зазначена дата 03 липня 2024 року, в графі особистий підпис громадянина міститься підпис. В розписці зазначені дата народження, номер телефону та серія номер документа.

ІНФОРМАЦІЯ_4 не надав витребувані судом матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, зокрема не надано протокол № 588 від 05 серпня 2024 року на який посилається представник у відзиві.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Представник відповідача протокол № 588 від 05 серпня 2024 року до суду не надав, у зв`язку з чим не можливо дослідити викладені в ньому обставини.

З рапорту тво заступника начальника-начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_4 , який додано представником відповідача до відзиву, слідує, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 в постанові № 491 від 08 серпня 2024 року вказав, що вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката та дослідивши наявні документи встановив, що ОСОБА_1 не надав належні та допустимі докази щодо поважних причин його неприбуття 04.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні діє особливий період.

З зазначеного вбачається, що громадянин Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в умовах особливого періоду, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), яке є триваючим правопорушенням.

З тексту оскаржуваної постанови не зрозуміло, які саме документи досліджувались начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , не розкрито їх зміст.

Як вже зазначалось, в рапорті тво заступника начальника-начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_4 , вказано, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, натомість в мотивувальній частині постанови йдеться про ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до статей 210, 210-1, 211, 235, 257, 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з метою визначення процедури складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та псуванням або недбалим зберіганням зазначеними особами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату, Наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року N 3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Вказана Інструкція набрала чинності 15 лютого 2024 року.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до пунктів 8, 9, 10 розділу ІІ Інструкції складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення (далі - справа). Справа прошивається і нумерується за аркушами. Справа містить титульний аркуш, на зворотному боці якого оформлюється опис документів, що містяться в справі за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції. Кожен документ у справі про адміністративне правопорушення повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достатню інформацію щодо вчиненого адміністративного правопорушення та відповідати вимогам законодавства.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4).

Оскаржувана постанова не відповідає Додатку 4 до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. В оскаржуваній постанові відсутній текст такого змісту: «Враховуючи, що громадянин (громадянка) ____ скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною __ статті ___ КУпАП», тобто не зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення за яке ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та накладено стягнення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 N 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що загубив повістку та не знав куди йому йти, також пояснив, що в повістці не було відображено дату, час та місце прибуття до ТЦК, тому свою провину ОСОБА_1 не визнає.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, який набрав чинності 18.05.2024 (далі - Порядок № 560).

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінет Міністрів України постановив затвердити Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Представником відповідача повістка, яка вручалась позивачу не надана, що позбавляє суд можливості перевірити чи відповідала вона додатку 1 та які відомості містила.

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1)у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження здійснення виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано лише розписку № 54.

При цьому, будь-яких відеозаписів вручення повістки або ознайомлення з її змістом ОСОБА_1 не надано.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

Враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 04.07.2024 о 08:00 год.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

З тексту оскаржуваної постанови не зрозуміло, які саме документи досліджувались начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , не розкрито їх зміст.

До відзиву представником позивача надано, документи, які підтверджують його повноваження, рапорт від 07 липня 2024 року за вх. № 4273, розписка № 54 МБП, трекінг листа, супровідний лист, копія конверту, квитанція про направлення відзиву іншій стороні.

ІНФОРМАЦІЯ_4 не надав витребувані судом матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вищезазначених обставин суд вважає, що постанову №491 від 08 серпня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 205, 211, 217, 241-246, 250, 251, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пузін Денис Миколайович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Постанову за справою про адміністративне правопорушення № 491 від 08 серпня 2024 року, якою притягнуто громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань призначених для ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення 06 листопада 2024 року.

Суддя: