Справа № 500/3530/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3530/24 пров. № А/857/22759/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Тернопільської митниці на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року (головуючий суддя: Мартиць О.І., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,-

встановив:

рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 позовні визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403000/2024/000016/2 від 20.03.2024.

Позивачем, 12.08.2024 до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій останній просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та 1870,00 витрат пов`язаних із перекладом документів.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що у зв`язку із розглядом справи № 500/3530/24 позивачем отримано професійну правничу допомогу на суму 5000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 21.03.2024, платіжною інструкцією від 22.04.2024, Актом № 1 виконаних робіт (наданих послуг) від 08.08.2024, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 08.08.2024.

Крім цього позивачем понесені витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, а саме понесені витрати на переклад документів з польської мови на українську мову в розмірі 1870,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт/надання послуг № 12/04/24 від 12.04.2024, складеним ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та фіскальним чеком від 12.04.2024.

Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року заяву представника позивача задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці 5000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці 1870 грн 00 коп. витрат на залучення перекладача (переклад документів).

З додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що додаткове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовує апеляційну скаргу відсутністю належних документів, які б підтверджували надання послуг з перекладу документів та понесених витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що позивачем не доведено факту понесення витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, зокрема, перекладом документів та надання правничої допомоги, а тому підстав для повного задоволення заяви представника позивача про стягнення з бюджетних асигнувань Тернопільської митниці витрат, пов`язаних з перекладом документів та наданням правничої допомоги, у суду першої інстанції не було.

Суд першої інстанції дійшов висновку про співмірність заявленої до повернення суми коштів за надання правової допомоги із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, у зв`язку з чим, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 5000,00 грн підлягає задоволенню. Крім цього, вважав, що у повній мірі підтверджено судові витрати позивача за переклад документів у розмірі 1870,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу подано, зокрема: договір про надання правової допомоги від 21.03.2024 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Костовою Н.З., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 08.08.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Костовою Н.З. (до акта виконаних робіт (наданих послуг) від 08.06.2024, справа № 500/3530/24) від 08.06.2024, платіжна інструкція № 0.0..1 від 22.04.2024 на суму 5000 грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Костовою Наталією Зіновіївною (до акта виконаних робіт (наданих послуг) від 08.06.2024, справа № 500/3530/24) від 08.06.2024, в межах виконання договору про надання правничої допомоги від 21.03.2024 адвокат надав, а клієнт прийняв роботи (послуги), а саме:

- ознайомлення з наданою клієнтом документацією, надання усних роз`яснень та консультацій з питань визнання протиправними та скасування рішень митного органу, узгодження правової позиції у справі;

- підготовка та надіслання 31.05.2024 до Тернопільського окружного адміністративного суду адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення з додатками;

- підготовка заяви до Тернопільського окружного адміністративного суду про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 500/3530/24 з додатками.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з пунктами 4.1-4.2 розділу 4 договору про надання правової допомоги від 21.03.2024, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги, з питань визначених пунктом 1.1 цього договору в суді першої інстанції (у Тернопільському окружному адміністративному суді) в розмірі 5000,00 грн.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно акта надання послуг № 12/04/24 від 12.04.2024 виконавець ФОП Джуган Н.Б., на підставі основного договору № б/н, виконав роботи з перекладу документів з польської на українську мову.

На підтвердження оплати понесених витрат на переклад документів, представником позивача надана платіжна інструкція № brmBBc_u2a4 від 12.04.2024 на суму 1870 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідає критеріям співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та на переклад документів необхідно задовольнити, стягнути на користь позивача 6870 грн витрат понесених позивачем.

Таким чином, апеляційна скарга Тернопільської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року у справі № 500/3530/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін