Справа № 160/21049/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням йому було відмовлено зарахувати до страхового стажу період роботи з 12.11.1988 року по 29.01.1993 року, період отримання допомоги по безробіттю з 07.05.2001 року по 31.01.2002 року та період проходження військової служби з 13.04.1982 року по 31.05.1984 року у зв`язку із наявністю недоліків заповнення трудової книжки стосовно даних періодів. Позивач зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що неодноразова підтверджував Верховний Суд. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
08.08.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Також вказаною ухвалою залучено співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області отримали копії ухвали про відкриття провадження у справі отримали 11.10.2024 року та 09.08.2024 року відповідно.
Відповідачі у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надали, як і заяв про визнання позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не подало витребувані судом документи.
Відповідно до ч.9 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути дану адміністративну справу за наявними в ній доказами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
15.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також у вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу заявника не зараховано період роботи з 12.11.1988 року по 29.01.1993 року оскільки наявне виправлення в даті звільнення; період отримання допомоги по безробіттю з 07.05.2001 року по 31.01.2002 року оскільки в наказі на взяття на облік дата написана іншим чорнилом; період проходження військової служби з 13.04.1982 року по 31.05.1984 року оскільки в записах трудової книжки не зазначено дату видачі військового квитка.
Крім цього у вказаному рішенні зазначено, що вік заявника становить 60 років 24 дні, страховий стаж 26 років 05 місяців 09 днів, при необхідному 31 рік.
Непогоджуючись із непризначенням пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача містяться наступні записи щодо спірних періодів (далі мовою оригіналу):
- 12.04.1982 року по 31.05.1984 року служба в рядах советской армии;
- 12.11.1988 року принят водителем 3 класса на все марки машин не ограничения тоннажа;
- 29.01.1993 року уволен по ст.36 КЗоТ Украины (по переводу в АТП №5 треста «Криворожьеводстрой» в связи реорганизацией автобазы;
- 07.05.2001 року начата выплата пособия по безработице в соответствии ст.23 п.1 Закона Украины «О страховании на случай безработицы»;
- 31.01.2002 року припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.2 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на випадок безробіття.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області при відмові в зарахуванні даних періодів до страхового стажу позивача, керувалось наявністю недоліків при заповненні записів трудової книжки щодо вказаних періодів, а саме: наявність виправлення в даті звільнення; в наказі на взяття на облік дата написана іншим чорнилом; в записах трудової книжки не зазначено дату видачі військового квитка.
Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів відповідачами до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при зарахуванні періодів роботи позивача до страхового стажу.
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
В свою чергу суд звертає увагу, що позивач в позовних вимогах не просить зарахувати до страхового спірні періоди, які фактично слугували підставою для відмови в призначенні пенсії за віком.
Отже, з метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 12.11.1988 року по 29.01.1993 року, період отримання допомоги по безробіттю з 07.05.2001 року по 31.01.2002 року та період проходження військової служби з 13.04.1982 року по 31.05.1984 року.
Вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
Як встановлено судом, страховий стаж позивача станом на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком становив 33 роки 06 місяців 08 днів (з урахуванням періоду роботи з 12.11.1988 року по 29.01.1993 року, періоду отримання допомоги по безробіттю з 07.05.2001 року по 31.01.2002 року та періоду проходження військової служби з 13.04.1982 року по 31.05.1984 року) та позивач досяг 60 років.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем-1 спірним рішенням протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком.
Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено судом позивачу виповнилось 60 років 21.01.2024 року, а позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком 15.02.2024 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином пенсія за віком позивачу підлягала призначенню з 22.01.2024 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на той факт, що позивач набув беззаперечне право на призначення пенсії за віком суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2024 року.
Отже вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 968,96 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.11.1988 року по 29.01.1993 року, період отримання допомоги по безробіттю з 07.05.2001 року по 31.01.2002 року та період проходження військової служби з 13.04.1982 року по 31.05.1984 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2024 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський