Справа № 727/9346/24
Суддя: Гавалешко П. С.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9346/24
Провадження № 2-а/727/72/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Котович Юлія Володимирівна до інспекції з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену у відношенні нього за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

В обґрунтування якого зазначає, що 30.07.2024 року, здійснив паркування належного йому автомобілю Mitsubishi НОМЕР_1 , оснащений згідно вимог чинного законодавства спеціальним знаком «водій з інвалідністю» на паркувальному майданчику по АДРЕСА_1 .

У зв`язку із відсутністю вільного місця на місцях для осіб з інвалідністю, будучі обізнаним про те, що, згідно Рішення Чернівецької міської ради, на території міста Чернівці, особи з інвалідністю звільняються від оплати за паркування, припаркувався на звичайне паркувальне місце і пішов по своїх справах.

Коли повернувся, на лобовому склі автомобіля було залишено повідомлення інспектора з паркування про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що він не оплатив за користування майданчиком для платного паркування, чим порушив Правила паркування транспортних засобів чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

На запит свого представника, 29.08.2024 року було отримали Постанову інспектора з паркування CE №0131888 від 23.08.2024р. про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки.

Вказує на те, що відповідно до рішення 8 сесії 8-го скликання Чернівецької міської ради за № 347 від 29.07.2021 року, яким було затверджено правила паркування транспортних засобі, на території Чернівецької міської ради територіальної громади, а саме відповідно до п.п.5.1.1. п.5.1. Розділу 5 «Пільги при користуванні майданчиками для платного паркування» правом безкоштовного паркування на майданчиках для платного паркування користуються водії з інвалідністю, які мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та користуються всіма перевагами, що надаються водіям.

Отже, позивач як водій з інвалідністю, розмістивши у встановленому законом порядку на лобовому склі свого автомобіля спеціальний розпізнавальний знак «водій з інвалідністю» в силу закону, користуючись пільгою наданою йому Чернівецької міською радою як органом місцевого самоврядування не повинен був сплачувати за послуги з користування майданчиком для платного паркування, що виключає можливість притягнення мене до адміністративної відповідальності за несплату послуг з користування майданчиком для платного паркування.

На підставі наведеного просив скасувати постанову серії CE №0131888 від 23.08.2024 року, судові витрати покласти на відповідача.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволені, посилаючись на наступні обставини.

Так, транспортний засіб марки Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на майданчику для платного паркування більше 10 хв. без сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, тим самим було порушено правила паркування транспортних засобів, що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Інспектором з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм міської ради з метою встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП у відповідності до ч.1 ст. 279-1 КУпАП було встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів належним користувачем транспортного засобу (власником) марки Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 є лише ОСОБА_1 .

З приводу тверджень позивача, що він є інвалідом і звільнений законом від оплати паркування, просив врахувати той факт, що оскільки на майданчику для платного паркування облаштоване місце для інвалідів, особа з інвалідністю має право на безоплатне розміщення свого транспортного засобу лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчиків місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив в задоволені позову відмовити з підстав викладених у тексті відзиву.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Так, судом встановлено, що інспектором з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Лупу Ю.Ю. 30.08.2024 року було сформоване повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності по факту фіксації порушення правил паркування транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 , 30.07.2024 року о 13 год. 39 хв. по вул. Героїв Майдану, 6-46 в м. Чернівці.

У вказаному повідомленні містилась вказівка про те, що відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та за вчинення вказаного правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі 300 грн. із зазначенням реквізитів для перерахунку штрафу (а/с 8).

Згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Отже, за неможливості встановити відповідальну особу за вчинення вказаного правопорушення на місці його фіксації, інспектором з паркування правомірно залишено про притягнення до адміністративної відповідальності на лобовому склі транспортного засобу.

Частиною першою ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів-приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа-фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач прийшов до висновку про притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП на підставі інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів відповідно до якого належним користувачем транспортного засобу (власником) марки Mitsubishi, ДНЗ НОМЕР_2 є лише ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виніс постанову серії СЕ №0131888 від 23.08.2024 року, якою притягнув ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач категорично заперечує саме факт правомірності винесеної постанови та не повинен оплачувати вартість парковки, з урахуванням того що він являється інвалідом 3 групи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч.2 ст. 291 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Так, в силу ч.1 ст.152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі не оплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Під не оплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти не оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Статтею ст. 14-2 КУпАП передбачена можливість фіксації порушень правил зупинки, стоянки та паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а отже такі зображення є належним доказом його вчинення в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Як того вимагають приписи статті 283 КУпАП, спірна постанова містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення. З фотознімків, зроблених інспектором в порядку ст. 14-2 КУпАП, встановлено, що транспортний засіб позивача зафіксовано інспектором з паркування з різних ракурсів у відповідності до вимог ст. 142 КУпАП.

Згідно з п. 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342 (далі - Правила паркування транспортних засобів) визначає, що паркування це - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

У пункті 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів», користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування.

Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

З приводу тверджень позивача, що він є інвалідом 3-ї (групи) групи і звільнений законом від оплати паркування на майданчику для платного паркування, то суд зазначає наступне.

Так, Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Згідно ч.6 ст. 30 Закону, власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до п.7 ст.30 Закону, якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Отже, законодавець чітко вказав, що особа з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю можуть безоплатно розміщувати свої транспортні засоби лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчиків місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, а також за умов передбачених п.7 ст. 30 Закону.

Як вбачається із матеріалів справи на майданчику для платного паркування, який розташований за адресою в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану облаштоване місце для інвалідів й відповідно ОСОБА_1 , будучи інвалідом ІІI групи мав право на безоплатне розміщення свого транспортного засобу лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчика місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, а не на будь-яку місці в межах майданчику для платного паркування.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача, що він звільняться від оплати за паркування через наявність ступеню інвалідності у нього, так як згідно з п. 5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортним засобам, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 585 від 25.05.2011, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Водночас з фотознімків, які долучені до матеріалів справи на якому зображений вище зазначений транспортний засіб встановлено, що транспортний засіб розташовано на загальному, а не на спеціальному місці для осіб з інвалідністю (адже відсутні спеціальний знак та розмітка), а тому таке розміщення та отримання послуг з паркування мало бути сплачено позивачем на загальних підставах.

Отже, ОСОБА_1 , зобов`язаний був оплатити за користування послугами майданчику для платного паркування, оскільки останнє не являється місце для безоплатного паркування транспортних засобів осіб із інвалідністю тому, що відповідно до ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні власником майданчику за адресою вул. Героїв Майдану 6-46 було передбачено (відповідне) одне місце для паркування транспортних засобів якими керують особи із інвалідністю, яке позначено як відповідним дорожнім знаком та дорожньою розміткою.

Крім того, приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під не оплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти не оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою цієї статті 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Приміткою статті 14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведених обставин в позовній заяві позивач визнає той факт, що зупинився на майданчику для платного паркування загальному місці (не на інвалідному місці) і підтверджує, що не здійснював оплату за його користування.

Таким чином, ОСОБА_1 , чітко усвідомлював, що він користується майданчиком для платного паркування, свідомо знав, що здійснює стоянку на загальному місці для паркування при цьому також свідомо не оплачував кошти за його користування.

Отже, в дотримання всіх вимог визначених КУпАП управлінням порядку та контролю за благоустроєм міської ради, інспекцією з паркування накладено стягнення і винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а всі доводи позивача в даному випадку є лише його припущеннями.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови.

Отже, наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 14-2, 152-1, 251, 279-1, 279-3 КУпАП, ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Котович Юлія Володимирівна до інспекції з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя П. С. Гавалешко