Справа № 420/8070/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/8070/24
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Лук`янчук О.В.,

суддів: Бітова А.І., Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського районного ТЦК та СП, Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- визнати протиправними та скасувати:

- рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , здоровим та придатним до військової служби;

- наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 про присвоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , військового звання.

В обґрунтування позову зазначалось, що 19 червня 2023 року позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що свідчить довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 №2564 від 19.06.2023 року та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_2 . Однак при перетині кордону, співробітники Державної прикордонної служби України повідомили ОСОБА_1 , що зазначені вище документи є підробленими та відмовили у перетині кордону та передали позивача працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 де його без згоди нібито направили на проходження ним ВЛК. Позивач вказав, що ОСОБА_1 не було оглянуто жодним лікарем, та не було взято будь-яких аналізів, що могли б підтвердити його непридатність до військової служби.

Позивач зазначив, що у працівників ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні повноваження на проведення ВЛК, оскільки на момент її нібито проведення, ОСОБА_1 не мав статусу призовника, військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, що було підтверджено довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 №2564 від 19.06.2023 та тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серія НОМЕР_2 . Виключення ОСОБА_1 з військового обліку унеможливлює проходження ним будь-якої ВЛК у будь-якому ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки разом із виключенням з військового обліку, він втрачає статус військовозобов`язаного.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, що із відзиву відповідачів та із доданих доказів, які надані відповідачами, не встановлено того факту, що ОСОБА_1 проходив ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд посилався на пояснення відповідача, про те, що стосовно ОСОБА_1 не оформлювалося жодного документу та рішення ВЛК про придатність до військової служби останнього, та інші документи про призов. Суд прийняв за істину позицію відповідачів, яка є не правдивою.

Апелянт звертає увагу, що 08.02.2024 р. на підставі положень Про загальну мобілізацію ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.в.о. начальником) було заповнено Військовий квиток ОСОБА_1 та внесено відомості за результатом нібито пройденої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 (яку фактично ОСОБА_1 не проходив, та не відвідував ні одного лікаря).

Вказані відомості, які підтверджуються копією військового квитка ОСОБА_1 , повністю спростовують позицію відповідачів, в т.ч. ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доводять той факт, що відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_1 ( в т.ч. ВЛК) зловживають своїми правами та положенням, повідомили суду неправдиві відомості, та не виконали судове рішення, а саме ухвалу суду про витребування доказів від 05.04.2024 р.

При цьому, апелянт вважає, що у ОСОБА_1 обмежені можливості щодо збирання доказів у такій категорії справ, при цьому суд першої інстанції проігнорував вказаний факт і став на бік відповідача, керуючись надмірним формалізмом.

Таким чином в апеляційній скарзі зазначається, що ОСОБА_1 ВЛК де-юре нібито пройшов, мобілізаційне розпорядження йому видали.

Факт того, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 можливо документально не зафіксував це у наказах, або цілеспрямовано не надав суду, не свідчить про те, що факту протиправних дій та рішень не було.

Від відповідача ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції. При цьому відповідач наголошує, що позивач в жодному територіальному центрі комплектування на обліку не перебуває, військово-лікарську комісію для визначення ступеню придатності до військової служби не проходив та будь-яких документів стосовно його призову уповноваженими органами не видавалось.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наданих ним до суду копій довідки військово-лікарської комісії №2564 від 19.06.2023 та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 непридатний до військової служби та виключений з військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст. 37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.15-17).

08.02.2024 р. при перетині кордону, співробітники Державної прикордонної служби України повідомили ОСОБА_1 , що належні йому документи, а саме довідка ВЛК №2564 від 19.06.2023 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_2 від 19.06.2023 містять факти підробки, а тому відмовили у перетині кордону.

Крім того, співробітники ДПСУ передали ОСОБА_1 працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , які доставили його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 стало зле, у зв`язку із чим він був госпіталізований каретою швидкої допомоги до найближчої лікарні.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що у працівників ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні повноваження на проведення ВЛК, оскільки на момент її нібито проведення, ОСОБА_1 не мав статусу призовника, військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, що було підтверджено довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 №2564 від 19.06.2023 та тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серія НОМЕР_2 , однак працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставно та незаконно, на думку позивача, провели ОСОБА_1 військово-лікарську комісію та намагалися здійснити призов на військову службу за мобілізацією.

Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 проходив ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 08.02.2024 р.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зокрема, приписами частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

23.02.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

Згідно із пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п.8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Пунктом 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників; організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють направлення на огляд ВЛК військовозобов`язаних під час оголошеної мобілізації.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2023 року № 286 створена постійно діюча позаштатна військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2023-2024 рік.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, в Збройних Силах України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; лікарсько-льотні комісії (ЛЛК); ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

До складу ІНФОРМАЦІЯ_1 входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів), за погодженням з головою відповідної штатної ВЛК регіону.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, а також з метою визначення можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у тривалому лікуванні.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_1 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_1 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (глава 3 розділу || Положення).

Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час - повторно оглядаються ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем перебування на військовому обліку після додаткового обстеження.

Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСО3.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку"; "Обмежено придатний до військової служби".

Постанова ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_1 про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК (додаток 4 Положення) у двох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач звертаючись до суду з цим позовом вважає, що відносно нього відповідачами вчинені протиправні дії, які виразились у призові його на військову службу, за наслідком чого, на думку позивача, були прийнятті рішення про визнання його здоровим та придатним, накази про призов та про присвоєння військового звання.

В свою чергу, відповідач заперечуючи щодо заявлених позовних вимог зазначив, що відносно позивача не видавались жодні рішення та накази, про що надав відповідні докази.

Суд першої інстанції розглядаючи справу погодився з позицією відповідача та зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази проходження ОСОБА_1 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 08.02.2024 р., а також відсутні будь-які рішення прийнятті відносно позивача у цей день.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, при цьому слід звернути увагу, що як вбачається з матеріалів справи, згідно рапорту начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , майора ОСОБА_2 від 24.04.2024 р., наказ про призов на військову службу по мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не видавався та рішення про призов позивача не приймалось.

Також колегія суддів встановила, що наданою копією Книги протоколів засідань військово-лікарської комісії по ІНФОРМАЦІЯ_1 та Журнал обліку військовозобов`язаних, направлених на додаткове медичне обстеження станом на 08.02.2024, позивач ОСОБА_1 у спірний період не проходив військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно відповідачем не складалось рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про придатність до військової служби ОСОБА_1 .

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання позивача на прийняття відносно нього рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 про визнання ОСОБА_1 здоровим та придатним до військової служби; наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 та про присвоєння військового звання, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 ВЛК де-юре нібито пройшов ВЛК, мобілізаційне розпорядження йому видали, з цього приводу адвокат в інтересах позивача звертався із адвокатським запитом про надання інформації, однак відповідь не отримав, тому вважають, що відповідач можливо документально не зафіксував це у наказах, або цілеспрямовано не надав суду, разом з тим на думку апелянта зазначене не свідчить про відсутність факту протиправних дій з боку відповідачів.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що позивач не оскаржує бездіяльність відповідачів щодо не надання відповіді на адвокатський запит. В свою чергу відповідачами надані суду докази, які спростовують позицію позивача, проте позивачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції.

Колегія суддів не приймає посилання позивача на надані ним копії довідки військово-лікарської комісії №2564 від 19.06.2023 та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно яких ОСОБА_1 непридатний до військової служби та виключений з військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст. 37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки встановлення законності таких документів, як довідка ВЛК №2564 від 19.06.2023 та тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 від 19.06.2023 не є предметом розгляду цієї справи.

Крім того апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду, що 08.02.2024 р. на підставі положень Про загальну мобілізацію ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.в.о. начальником) було заповнено Військовий квиток ОСОБА_1 та внесено відомості за результатом нібито пройденої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 (яку фактично ОСОБА_1 не проходив, та не відвідував ні одного лікаря). Зокрема зазначено, « 08.02.2024 р. комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 признаний обмежено придатним по гр.ІІ ст.39 в хвороб по Наказу МО України від 2008 р. №408. підлягає перегляду 08.02.2024 р. (т.в.о. начальника), та поставлено відмітки щодо вручення мобілізаційного розпорядження 08.02.2024 р. (копія Військового квитка додається до апеляційної скарги).

Таким чином, апелянт вважає, що зазначені докази підтверджують, що 08.02.2024 р. ОСОБА_1 нібито пройшов ВКЛ при ІНФОРМАЦІЯ_1 (про що здійснена відмітка у військовому квитку ОСОБА_1 , т.в.о. начальника) та 08.02.2024 р. ОСОБА_1 вручено мобілізаційне розпорядження (про що здійснена відмітка у військовому квитку ОСОБА_1 та наявний підпис уповноваженої особи).

Разом з цим судом апеляційної інстанції не приймаються такі докази, оскільки у відповідності до ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак в апеляційній скарзі позивач не наводить підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, крім того в позовній заяві позивачем взагалі таких відомостей наведено не було.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що викладенні позивачем обставини не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи не містять будь-яких підтверджень обставинам викладених в позові.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів під час розгляду справи встановила, що позивач ОСОБА_1 08.02.2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 не проходив, направлень на ВЛК для проходження медичного огляду ОСОБА_1 не отримував, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про присвоєння ОСОБА_1 військового звання не видавався, при цьому зазначені обставини відповідачами не заперечуються, а тому рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС УЂкраїни, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 листопада 2024 року.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова