Справа № 380/4679/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 рокусправа № 380/4679/24
зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Петровської А.М.

представника відповідача Уніят І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул.Стрийська, 35, у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області від 30.03.2023 №0002255- 1307-1301.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2023 Головним управлінням ДПС у Львівській області на адресу: АДРЕСА_2 позивачу надіслано податкову вимогу від 30.03.2023 №0-1301. Так, вказаною податковою вимогою повідомлено ОСОБА_1 («місце проживання або останнього відомого місця перебування платника податків: АДРЕСА_3 , Україна») про наявність у нього станом на 29 березня 2023 року податкового боргу у сумі 757319,23 грн. Позивач зазначає, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Водночас, адресою місцезнаходження ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є: АДРЕСА_4 . І за вказаною адресою також зареєстроване постійне місце проживання ОСОБА_2 з 12.12.2012 року. Відповідач саме на таку адресу надсилав: наказ про проведення перевірки № 584-ПП від 18 лютого 2021 року та повідомлення № 126/13-01-07-14-08 від 18 лютого 2021 року про проведення перевірки ОСОБА_3 ; акт № 6607/13-01-07-14/ від 31 березня 2021 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_3 ; податкові повідомлення-рішення від 21 квітня 2021 року №14 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафу в розмірі 197880,85 гривень; № 14 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафу в розмірі 1020,00 гривень; №14 про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 грошових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 494702,11 грн. Про факт наявності вказаної податкової вимоги представник Позивача ОСОБА_1 адвокат Алексеєнко А.А. дізнався лише після ознайомлення з матеріалами справи №380/20726/23 (за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу) 28.02.2024 (про що свідчить заява від 26.02.2024 року та зроблена на ній відповідна відмітка про ознайомлення з матеріалами вказаної справи). А тому позивач вважає зазначену податкову вимогу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

18.03.2024 представник відповідача подала до суду відзив на позову заяву, в якому проти позовних вимог заперечила повністю. Відзив обґрунтований тим, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені згаданим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Про проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформує територіальний орган. Однак, жодної інформації про зміну місця проживання чи про своє місце знаходження відповідачем на момент скерування податкової вимоги від центрального органу територіальним органом не отримано у зв`язку із відсутністю таких змін у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. Отже, до ІС «Податковий блок» внесено наступну податкову адресу: АДРЕСА_2 . З огляду на викладене, відповідач скерував податкову вимогу за місцем податкової адреси. Податкова адреса фізичної особи місце проживання, за яким таку особу взято на облік як платника податку. Відповідно до податкового законодавства податкова адреса може бути лише одна. Відомості про податкову адресу знаходяться в ідентифікаційних даних платника податку. Саме, за цією адресою Головним управлінням ДПС у Львівській області скеровано податкову вимогу. Тому контролюючий орган діяв правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 06.03.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 04.09.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

30.06.2023 Головне управлінням ДПС у Львівській області на адресу: АДРЕСА_2 надіслало податкову вимогу від 30.03.2023 №0-1301.

Згаданою податковою вимогою повідомлено ОСОБА_1 («місце проживання або останнього відомого місця перебування платника податків: АДРЕСА_3 , Україна») про наявність у нього станом на 29 березня 2023 року податкового боргу у сумі 757 319,23 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 відкрито провадження у справі №380/20726/23 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 754148,45 грн. У позовній заяві податковим органом адреса відповідача також визначена: АДРЕСА_4 .

Про факт наявності вказаної податкової вимоги представник Позивача ОСОБА_1 адвокат Алексеєнко А.А. дізнався 28.02.2024 лише після ознайомлення з матеріалами справи №380/20726/23 (за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

12.09.2023 представником відповідача адвокатом Блонським М.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про вступ у справу як представника. Відповідно тільки з вказаної дати представник ОСОБА_1 мав можливість дізнатись про податкову вимогу від 30.03.2023 №0-1301 та її зміст. Адже така вимога скеровувалась на адресу, за якою ОСОБА_1 не проживав.

Вважаючи оскаржену податкову вимогу протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 ПК України до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.152. пункту 14.1 статті ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених вказаним Кодексом.

За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 124.1 статті 124 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених згаданим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Суд зазначає, що позивачем не оспорюється ані спосіб нарахування, ані сума податкового зобов`язання. Водночас усі твердження позивача щодо неправомірності податкових повідомлень-рішень відповідача зводяться до порушення правил їхнього вручення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Так, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 згаданої статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2. ст.42 ПК України).

Згідно з пунктом 6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Як вбачається з матеріалів справи, адресою місцезнаходження позивача як фізичної особи-підприємця згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: АДРЕСА_4 . І за такою ж адресою зареєстроване постійне місце проживання позивача з 12.12.2012.

Натомість відповідач скерував оскаржену податкову вимогу за адресою: АДРЕСА_5 .

Суд звертає увагу на те, що позивач ще 05.12.2012 був знятий із реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , тобто за адресою, на яку надсилалась оскаржувана податкова вимога.

Враховуючи викладене, суд констатує, що відповідач, порушуючи визначений порядок, не надсилав за належною адресою податкову вимогу позивачу.

Оцінюючи вплив такої обставини на правомірність податкової вимоги, суд висновує, що порушення порядку її надсилання платнику податків має юридичне значення лише для строків сплати податкового боргу, проте жодним чином не впливає на юридичну силу такої податкової вимоги та її правомірність.

У позовній заяві позвиач не обґрунтовував протиправність податкової вимоги юридичними дефектами як правового акта індивідувальної дії.

В ході розгляду справи суд не встановив порушень, які б стосувалися змісту оскарженої податкової вимоги.

Позивач не надав жодних належних, достатніх та допустимих доказів протиправності оскарженої податкової вимоги.

З таких підстав, суд висновує, що оскаржена податкова вимога є правомірною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 04 листопада 2024 року.

Суддя Гулик Андрій Григорович