Справа № 420/17040/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

Суддів: Левчук О.А., Самойлюк Г.П.

При секретарі: Кузьменко В.П.

За участю сторін:

Позивача: не з`явився

Представника відповідача: Санагурської Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо нерозгляду першим керівником державного органу заяви інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 до Прем?єр-міністра України пана ОСОБА_2 від 29.03.2024 року, в порушення вимог ч.2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправною дією розгляд не по суті заяви інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 до Прем?єр-міністра України пана ОСОБА_2 від 29.03.2024 року заступником завідуючого відділом секретаріату Кабінета Міністрів України у листі №Я-5499/15-24/1 від 07.05.2024 року, замість розгляду першим керівником державного органу, в порушення вимог ч.2 ст. 15 та ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути по суті заяву інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 від 29.03.2024 року першим керівником державного органу, відповідно до вимог ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» та надати відповідь на питання щодо виділення до бюджетної програми КПКВК 2506080 „Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" 540 тисяч 297 гривень 17 копійок, які передбачити на сплату боргу пенсійних та соціальних виплат інваліду війни 2-групи ОСОБА_1 , відповідно до судових рішень: №420/14939/20 від 31.05.2021 poку, №420/7091/22 від 10.08.2022 poку, №420/17059/22 від 06.03.2023 року; №420/13781/23 від 22.08.2023 року; №420/20528/23 від 09.11.2023 року; №420/6631/22 від 28.06.2022 року та на питання про здійснення певних дій щодо унеможливлення використання посадовцями Держави у своїй діяльності законодавчих актів, які скасовані чи втратили свою чинність.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом війни 2-ї групи та ветераном МВС України, з огляду на що 29.03.2024 року звернувся із заявою до Прем`єр-міністра України щодо виділення до бюджетної програми КПКВК 2506080 суми грошей, які необхідно спрямувати на сплату його заборгованості з пенсійних та соціальних виплат відповідно до судових рішень.

Разом з тим, отримавши лист-відповідь від 07.05.2024 року на його заяву, позивач встановив, що його заяву було розглянуто по суті не першим керівником державного органу, а заступником завідуючого відділом секретаріату КМ України, що суперечить порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Вважаючи протиправним факт нерозгляду його заяви по суті першим керівником державного органу, позивач вирішив звернутися до адміністративного суду щодо захисту своїх прав та законних інтересів із позовом.

Ухвалою суду від 06.06.2024 року справу №420/17040/24 було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачам запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

30.08.2024 року (із врахуванням наданого до суду клопотання сторони відповідача про продовження строку на подання відзиву по справі) від представника Кабінету Міністрів України надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, та зазначає, що позивач 18.01.2024 року звернувся до народного депутата ОСОБА_3 стосовно погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з огляду на що це звернення народним депутатом було передано до Кабінету Міністрів України, після чого із резолюцією Прем`єр-міністра України ОСОБА_2 від 14.02.2024 року було надіслано Міністерству соціальної політики України як головному виконавцю, Міністерству юстиції України та Пенсійному фонду України для спільного розгляду і надання позивачу відповіді. Внаслідок зазначеного, листом від 10.03.2024 року Міністерством соціальної політики України за підписом Міністра соціальної політики було надано відповідь на звернення позивача від 18.01.2024 року. Водночас, не погоджуючись із відомостями, зазначеними у вищевказаному листі від 10.03.2024 року, позивач звернувся із іншою заявою від 29.03.2024 року (зареєстрованою в Секретаріаті Кабінету Міністрів України 08.04.2024 року). У відповідь на звернення від 29.03.2024 року заступником завідуючого відділу позивачу було надіслано інформаційний лист від 07.05.2024 року, в якому зазначалось, що якщо позивач вважає, що діями/рішеннями Міністра соціальної політики України були порушені його права, останній може звернутися за їх захистом до суду. 3 цього приводу сторона відповідача зазначила, що ОСОБА_1 , не погоджуючись із результатом розгляду свого звернення Міністром соціальної політики України, мав право звернутися до суду із позовом до Мінсоцполітики.

Також у відзиві представник відповідача зазначила, що лист від 07.05.2024 року був підписаний Заступником завідуючого відділу Управління з питань роботи зі зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України Світланою Кравчук, оскільки розгляд даного звернення було покладено на Управління з питань роботи зі зверненнями громадян, як на підрозділ Секретаріату Кабінету Міністрів України.

21.08.2024 року від представника відповідача надійшла заява про залучення до участі по справі №420/17040/24 третьої особи на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України.

22.08.2024 року від позивача до суду надійшла заява про залишення без розгляду заяви Кабінету Міністрів України про залучення до участі по справі №420/17040/24 третьої особи на стороні відповідача.

02.09.2024 року до суду від позивача до суду надійшла заява про залишення без розгляду відзиву Кабінету Міністрів України через пропуск строку його надання до суду.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року було вирішено подальший розгляд справи №420/17040/24 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

09.09.2024 року від представника Кабінету Міністрів України надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає з підстав, аналогічних зазначеним у відзиві від 30.08.2024 року.

23.09.2024 року та 02.10.2024 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, а також висловлювала правову позицію по суті спірних правовідносин та надавала пояснення щодо обставин по справі. Позивач до підготовчих судових засідань не з`явився, від нього надійшло клопотання про проведення судових засідань без його участі.

Ухвалою суду від 02.10.2024 року призначено колегіальний розгляд справи №420/17040/24. Адміністративну справу №420/17040/24 передано до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення відповідно до положень ст. 31 КАС України, складу колегії суддів.

Підготовче провадження у справі №420/17040/24 закрито та призначений розгляд справи по суті.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 02.10.2024 року було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Білостоцький О.В. та судді - Левчук О.А., Самойлюк Г.П..

30.10.2024 року було проведено судове засідання по справі, в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві та письмових поясненнях. Позивач до судового засідання не з`явився, водночас надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

29.03.2024 року позивач звернувся із заявою до Прем`єр-міністра України, в якій зазначив, що у березні 2024 року він отримав копію листа Міністра соціальної політики України від 10.03.2024 року, оформленого на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 14.02.2024 року щодо розгляду його звернення 18.01.2024 року. У додатках до цієї відповіді містяться листи від Пенсійного фонду України від 23.02.2024 року та від Міністерства юстиції України від 26.02.2024 року. У листі Пенсійного фонду України від 23.02.2024 року, на думку позивача, зазначена неправдива інформація про виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішень суду, які ухвалені на користь ОСОБА_1 . Разом з тим, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчих провадженнях, що стосуються виконання вищевказаних рішень суду, не приймалось постанов про закінчення виконавчих проваджень з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішень згідно з виконавчими документами. Разом з тим, у листі Міністерства юстиції України від 26.02.2024 року, на думку позивача, присутні невідповідності у фактичному розмірі боргу з пенсійних та соціальних виплат на виконання рішень суду, які виникли через використання Міністерством юстиції України неправдивої інформації, отриманою від Пенсійного фонду України. У листі позивач підкреслив, що наразі на виконання рішень суду держава Україна, в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, повинна сплатити позивачу борг пенсійних і соціальних виплат на суму 540 297,17 грн., а тому, керуючись ст.19 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 у заяві просив Прем`єр-міністра України:

1) особисто розглянути заяву, як заяву інваліда війни 2-ї групи та надати відповідь у встановлений Законом строк;

2) знайти можливість та виділити до бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» 540 297,17 грн., які передбачити на сплату боргу пенсійних та соціальних виплат інваліду війни 2-ї групи ОСОБА_4 , відповідно до судових рішень: №420/14939/20 від 31.03.2021 року; №420/7091/22 від 10.08.2022 року; №420/17059/22 від 06.03.2023 року; №420/13781/23 від 22.08.2023 року; №420/20528/23 від 09.11.2023 року; №420/6631/22 від 28.06.2022 року;

3) здійснити певні дії щодо унеможливлення використання посадовцями Держави у своїй діяльності законодавчих актів, які скасовані чи втратили свою чинність.

Згідно наданої відповідачем реєстраційно-контрольної картки, за заявою ОСОБА_1 від 29.03.2024 року категорію заявника (соціальна група) було визначено як «особа з інвалідністю внаслідок війни», а в короткому змісті заяви було зазначено, що автором є особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, ветеран МВС.

Разом з тим, 07.05.2024 року саме заступник завідуючого відділом Управління з питань роботи із зверненням громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України ОСОБА_5 надала відповідь на звернення позивача від 29.03.2024 року, де зазначила, що звернення ОСОБА_1 стосовно погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що надійшло до Кабінету Міністрів України від народного депутата України ОСОБА_3 , з резолюцією Прем?єр-міністра України ОСОБА_2 від 14.02.2024 року №5065/1/1-24 було надіслано Міністерству соціальної політики України як головному виконавцю, Міністерству юстиції України та Пенсійному фонду для спільного розгляду і надання відповіді позивачу та Кабінету Міністрів України. Листом Мінсоцполітики від 10.03.2024 року №536/0/5-24/54 за підписом Міністра соціальної політики ОСОБА_6 було надано відповідь. З огляду на викладене та зважаючи, що ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» забороняє направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а Міністр соціальної політики України є вищою посадовою особою, що очолює відповідний орган виконавчої влади, то його дії/рішення оскаржуються в судовому порядку. У листі від 07.05.2024 року було також зазначено, що якщо позивач вважає, що своїми діями/рішеннями Міністр соціальної політики України порушив його права, визначені законами України, то для їх захисту він має право звернутися до суду.

Не погодившись із фактом нерозгляду його заяви від 29.03.2024 року першим керівником державного органу та вважаючи таку відповідь протиправною, оскільки вона надана неналежною особою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/17040/24 за захистом власних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, заслухавши вступне слово представника відповідача у судових засіданнях, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зауважує, що спірним питанням в межах спірних правовідносин є розгляд заяви позивача від 29.03.2024 року іншою уповноваженою особою замість першого керівника державного органу, до якого він звернувся.

Забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовано в Законі України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР).

За ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст.4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За ст.5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.13 Закону №393/96-ВР).

Згідно ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналізуючи вищевказані приписи суд доходить висновку, що у випадку звернення до державного органу особи з інвалідністю внаслідок війни із відповідною заявою, таке звернення розглядається виключно першим керівником державного органу. Відповідь за результатами розгляду заяви дається тим органом, який отримав цю заяву і до компетенції якого входить вирішення порушених у заяві питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Разом з тим, у випадку направлення вищезгаданої заяви особою, яка є, зокрема, особою з інвалідністю внаслідок війни, то її заява розглядається першим керівником державного органу.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач є інвалідом війни 2-ї групи та ветераном МВС України, чого відповідачем спростовано не було. Факт обізнаності відповідача щодо статусу позивача також підтверджується наявною в матеріалах справи реєстраційно-контрольною карткою Секретаріату Кабінету Міністрів України щодо його заяви від 29.03.2024 року.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2008 року №950 було затверджено Регламент Кабінету Міністрів України (далі Регламент), який встановлює порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України (далі - Кабінет Міністрів), підготовки та прийняття рішень, визначає інші процедурні питання його діяльності у мирний час і в умовах правового режиму воєнного стану.

Параграф 158 Глави 3 Регламенту регулює порядок розгляду звернень громадян.

Згідно п.1 параграфу 158 Регламенту звернення громадян, адресовані Кабінетові Міністрів, Прем`єр-міністрові, Першому віце-прем`єр-міністрові, віце-прем`єр-міністрам, Державному секретареві Кабінету Міністрів, міністру, який не очолює міністерство, розглядаються відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та в порядку, встановленому цим Регламентом.

Секретаріат Кабінету Міністрів опрацьовує звернення громадян та готує пропозиції для розгляду Прем`єр-міністром, Першим віце-прем`єр-міністром, віце-прем`єр-міністрами, Державним секретарем Кабінету Міністрів, міністром, який не очолює міністерство, для прийняття рішення щодо порушеного питання (п. 2 параграфу 158 Регламенту).

За п.3 параграфу 158 Регламенту відповіді за результатами розгляду звернень громадян надають Прем`єр-міністр, Перший віце-прем`єр-міністр, віце-прем`єр-міністри, Державний секретар Кабінету Міністрів, міністр, який не очолює міністерство, та відповідно до компетенції керівники органів виконавчої влади, інші уповноваженні посадові особи.

Згідно п.1 ч.1 ст.42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року №794-VII прем`єр-міністр України керує роботою Кабінету Міністрів України, спрямовує діяльність Кабінету Міністрів України на забезпечення здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, та здійснення інших повноважень, покладених на Кабінет Міністрів України.

Тобто, згідно приписів Регламенту, Секретаріат Кабінету Міністрів лише опрацьовує звернення громадян та готує пропозиції для розгляду Прем`єр-міністром, а, у свою чергу, відповіді за результатами розгляду звернень громадян певної категорії надає Прем`єр-міністр України, як перший керівник державного органу.

Вищевказаний тезис доповнює ст.15 Закону №393/96-ВР, в якій йде мова про те, що заяви осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів. Більш того, ні у параграфі 158 Регламенту, ні у приписах Закону №393/96-ВР відсутні посилання на можливість надання відповідей на звернення осіб з інвалідністю внаслідок війни завідуючими або їх заступниками відділів Секретаріату Кабінету Міністрів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Аналізуючи вищезазначені законодавчі приписи суд доходить висновку, що відповідачем під час розгляд заяви позивача, який є інвалідом війни 2-ї групи та ветераном МВС України, при наданні відповіді листом від 07.05.2024 року не було дотримано порядку, встановленого Законом України «Про звернення громадян», зокрема, його заяву не було розглянуто першим керівником державного органу, а саме Кабінету Міністрів України.

Інші зауваження сторони відповідача щодо того, що звернення ОСОБА_1 від 29.03.2024 року стосується питань, які перебувають у зоні відповідальності Міністерства соціальної політики України, судом до уваги не приймаються, оскільки предметом даного спору є не зміст наданої відповіді у листі від 07.05.2024 року, а виключно факт ненадання такої відповіді по суті саме першим керівником Кабінету Міністрів України, що прямо суперечить порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

З цього ж приводу судом під час підготовчого провадження у справі було відмовлено в задоволенні заяви представника Кабінету Міністрів України щодо залучення до участі по справі №420/17040/24 Міністерства соціальної політики України як третьої особи на стороні відповідача, оскільки винесення рішення по даній справі не може вплинути на права та обов`язки Мінсоцполітики, оскільки спірні правовідносини стосуються лише дотримання порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян", зокрема надання відповіді на звернення позивача від 29.03.2024 року належною посадовою особою у відповідності до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи вищевказане, судом вбачаються підстави для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо нерозгляду заяви інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 від 29.03.2024 року у відповідності до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Разом з тим, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на встановлені обставини у справі №420/17040/24 суд вважає необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати Кабінет Міністрів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024 року, як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині вимог зобов`язального характеру суд вважає за необхідне відмовити з вищенаведених підстав.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 33, 49, 77, 90, 192-194, 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024 року як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Зобов`язати Кабінет Міністрів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024 року, як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний тест рішення виготовлений та підписаний колегією суддів 06 листопада 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Білостоцький

Суддя О.А. Левчук

Суддя Г.П. Самойлюк