Справа № 640/18477/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 за заявою ОСОБА_1 про зміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зміну сторони, -

В С Т А Н О В И В:

В 2021 році ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо розрахунку пенсії ОСОБА_2 в зв`язку з виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/21047/20 від 24.12.2020, що призвело до зменшення помісячної пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію позивачу згідно рішення суду з обов`язковим врахуванням оновлених довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп, наданих 15.06.2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із врахуванням 80 % основного розміру пенсії без обмеження максимальним розміром, у сумі 16 268, 17 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплати заборгованості з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 53 390, 90 грн. як суму компенсації втрати частини доходів ОСОБА_2 у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою, яка нараховувалась, але не виплачувалась.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 без урахування довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.01.2016 з обов`язковим врахуванням довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп, виходячи з розрахунку 80 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

10.11.2022 по справі № 640/18477/21 було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Від заінтересованої особи, ОСОБА_1 , до суду першої інстанції надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, в якій він просить замінити у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 стягувача з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), з виконанням права власності на підставі договору від 23 жовтня 2023 року про відступлення прав вимоги новим правонаступником, встановити правовий режим грошових коштів боргу пенсії 128 879,14 грн. і дослідити норми матеріального, процесуального права статті 52 Закону №1058-1V на умови, норми і порядок узгодження спірних правовідносин з положеннями ст.ст. 512, 1218, 1219, 1227 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги. Пунктом 1 договору визначено, що ОСОБА_2 передає належне йому право вимоги до боржника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який не виконує рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 №640/18477/21, набравши законної сили 27.10.2022, що підлягає примусовому виконанню на підставі виконавчого листа № 640/18477/21 від 10.11.2022 Окружного адміністративного суду міста Києва у виконавчому провадженні НОМЕР_4 щодо виплати нарахованої і невиплаченої суми боргу 128 879,14 грн., а правонаступник ОСОБА_1 приймає право вимоги до боржника, що належне ОСОБА_2 нарахованої і невиплаченої суми боргу 128 879, 14 грн. До заяви заявником додано лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.11.2022 №2600-0202-8/150636, наданий на запит ОСОБА_3 від 08.11.2022, в якому зазначено зокрема, що погашення заборгованості, обчисленої на виконання судового рішення здійснюється в порядку черговості в межах відповідних бюджетних асигнувань. Різниця пенсії на виконання рішення суду, яка підлягала виплаті в порядку черговості в межах відповідних бюджетних асигнувань, виділених на цю мету може бути виплачена в разі заміни стягувача. Також, у листі Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 13.01.2023 № 2800-030203-8/1962, наданого на запит ОСОБА_4 зазначено, що недоотримана у зв`язку зі смертю стягувача сума коштів, нарахована на виконання рішення суду, здійснюється на підставі рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження в межах бюджетних асигнувань, виділених для погашення заборгованості за рішенням суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23.02.2024 про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені заявником у цій справі, не допускають правонаступництва на час розгляду заяви. Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" не визначено права пенсіонера за-життя передати свої права на отримання невиплаченої суми пенсії іншій особі, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи. Апелянт зазначає про те, що відповідно до договору від 23 жовтня 2023 року про відступлення права вимоги, до ОСОБА_1 перейшли всі права, що належали ОСОБА_2 в частині виконання судового рішення та отримання суми заборгованості пенсії у розмірі 128 879, 14 грн. Додатково підкреслив про те, що боржник тривалий час не виконує рішення суду, чим позбавляє позивача права на отримання коштів, разом з тим позивач є людиною похилого віку, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі. Також наголосив, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 01 травня 2023 року по справі № 520/926/21.

Колегія суддів погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції і вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (ч. 1).

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 4).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ст.ст. 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Колегія суддів звертає увагу, що положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено можливості відступлення пенсіонером права вимоги щодо нарахованої але не виплаченої частини пенсії третій особі.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у даній справі, нерозривно пов`язані з його особою і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача по справі чи заміна сторони у виконавчому провадженні, не є належним способом захисту прав позивача.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21, від 27 вересня 2023 року по справі №420/16546/21, від 22 листопада 2023 року по справі №420/1966/19 та від 29 листопада 2023 року по справі №420/18680/21.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги від 23 жовтня 2023 року, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача по справі № 640/18477/21.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі якщо позивач вважає, що відповідачем не виконується рішення Окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у даній справі, він не позбавлений права звернутися до суду в порядку ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Отже, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог КАС України.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 04.11.2024.