Справа № 300/2130/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2130/24 пров. № А/857/22465/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого суддіШавеля Р. М.
суддів Глушка І. В.
Хобор Р. Б.
з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

від апелянта - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат за наслідками апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку, спонукання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

24.03.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 25.03.2024р.) позивач ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним рішення Сектору архітектури та містобудування, виконавчого органу Богородчанської селищної ради № А802380310, реєстраційний номер MU01:8586-1428-1076-8920 від 29.12.2023р. про відмову у видачі ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469 для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво будівлі торгівлі та офісних приміщень»;

зобов`язати Сектор архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради видати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво будівлі торгівлі та офісних приміщень» на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469;

стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір (Т.1, а.с.1-4).

Відповідно до ухвали суду від 12.04.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (Т.1, а.с.37-38).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Сектора архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради № А802380310 від 29.12.2023р. (реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:8586-1428-1075-8920) про відмову у видачі ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1469; зобов`язано Сектор архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради видати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво будівлі торгівлі та офісних приміщень» на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:1469, відповідно до поданої ним заяви від 03.12.2023р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сектора архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради на користь позивача судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сектора архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради на користь позивача судові витрати в сумі 1936 грн. (Т.2, а.с.92-102).

06.08.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач скерував до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богородчанської селищної ради на його користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 16125 грн. (Т.2, а.с.104-105).

В свою чергу, 13.08.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» відповідач Богородчанська селищна рада направив до суду заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, в якій просив відмовити у відшкодуванні суми витрат на правничу допомогу (Т.2, а.с.120-123).

Додатковим рішенням суду від 16.08.2024р. заяву позивача задоволено частково; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. (Т.2, а.с.133-142).

Не погодившись із винесеними судовими рішеннями, їх оскаржила Богородчанська селищна рада Івано-Франківської обл., яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду від 24.07.2024 та додаткове рішення від 16.08.2024р.; ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сектора архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити (Т.2, а.с.146-161).

Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024р. апеляційні скарги Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. на прийняті Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення від 24.07.2024р. та додаткове рішення від 16.08.2024р. в справі № 300/2130/24 залишені без задоволення, а зазначені рішення без змін (Т.3, а.с.29-46, 47-55).

20.10.2024р. (згідно реєстраційної позначки суду першої інстанції 21.10.2024р.) позивач ОСОБА_1 скерував за допомогою системи «Електронний суд» до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив прийняти додаткове рішення, яким стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1875 грн. та витрати на пальне в сумі 1588 грн. 99 коп. (Т.3, а.с.61-62).

Вказана заява також направлена позивачем на електронну адресу відповідача та апелянта, про що представлені підтверджуючі документи (Т.3, а.с.66-68).

Письмові заперечення на подану заяву від відповідача Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. та апелянта Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. до апеляційного суду не надходили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.252, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви щодо винесення додаткової постанови та відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як слідує з матеріалів справи, представником позивача заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1875 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 10.03.2024р., укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Поповичем М.М.

На підтвердження надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції позивачем представлено копію вказаного договору (Т.3, а.с.63 і на звороті), копію акту приймання наданих послуг від 17.10.2024р. (Т.3, а.с.64 і на звороті), копію калькуляції вартості наданих послуг від 17.10.2024р. (Т.3, а.с.65), копії квитанції № 0575491 від 17.10.2024р. (Т.3, а.с.69).

Відповідно до заяви про ухвалення додаткового рішення до складу наданих адвокатом послуг включено складання клопотання про залишення апеляційної скарги Богородчанської селищної ради від 02.09.2024р. без розгляду та закриття апеляційного провадження в справі № 300/2130/24; тривалість витраченого часу 1,25 год., вартість наданих послуг 1875 грн.

Між тим, аналіз представлених документів не дає можливості вважати їх належними доказами понесення позивачем витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Згідно сформованою судовою практикою правової позиції підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, із цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

З представлених документів (акт виконаних робіт, калькуляція вартості наданих послуг, які датовані 17.10.2024р.) убачається, що їх оформили після того, як апеляційний суд виніс постанови від 15.10.2024р. по справі.

За описаної ситуації суд апеляційної інстанції не міг вирішувати питання про відшкодування на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, адже вимоги позивача про їх відшкодування побудовані на обставинах, які набули об`єктивної форми після того, як апеляційний суд розглянув і залишив без задоволення апеляційні скарги Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що в справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, складене клопотання про залишення апеляційної скарги Богородчанської селищної ради від 02.09.2024р. без розгляду та закриття апеляційного провадження в справі № 300/2130/24 було залишено апеляційним судом без задоволення за безпідставністю, а тому не можна стверджувати про неминучість несення позивачем витрат за таку послугу адвоката.

В частині витрат позивача на прибуття його представників до суду апеляційної інстанції колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

На підтвердження зазначених витрат позивач надав документи щодо витрат на пальне в розмірі 1588 грн. 99 коп., що було використано автомобілем, який належить сестрі представника ОСОБА_2 (а.с.72, 73).

Разом з тим, із змісту ст.135 КАС України слідує, що із заявою про відшкодування витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, повинна подавати саме та особа, яка їх понесла (тобто, позивач або його представник).

Відповідно до заяви про ухвалення додаткового рішення витрати на пальне були понесені представниками позивача, однак такі із відповідними заявами до суду не зверталися.

В той же час, будь-яких доказів несення цих витрат безпосередньо позивачем ОСОБА_1 не представлено.

Окрім цього, згідно представленого фіскального чеку оформлена ним операція по відпуску пального на АЗС мала місце о 12 год. 30 хв. 15.10.2024р., тобто, після завершення судового засідання в суді апеляційної інстанції.

За описаної ситуації суд апеляційної інстанції не міг вирішувати питання про відшкодування витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, оскільки вимоги позивача про їх відшкодування побудовані на обставинах, які набули об`єктивної форми після того, як апеляційний суд розглянув і залишив без задоволення апеляційні скарги Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл.

Враховуючи те, що сукупністю наданих до справи документів не підтверджено витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст.139, 143, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.252, 310, ч.2 ст.313, ч.2 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу, витрат, що пов`язані з прибуттям до суду), понесених під час розгляду апеляційної скарги Богородчанської селищної ради Івано-Франківської обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024р. в адміністративній справі № 300/2130/24, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 01.11.2024р.