Справа № 280/4041/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 листопада 2024 року

м. Київ

справа №280/4041/24

адміністративне провадження № К/990/41729/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Губської О.А., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року,

та додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року

у справі № 280/4041/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо:

непідготовки та невидачі довідки про вартість речового майна, що належить позивачу до видачі, за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178;

ненарахування (нарахування не у повному обсязі) та невиплати (виплати не у повному обсязі), в тому числі при здійсненні повного розрахунку при звільненні, грошової компенсації вартості неотриманого речового майна за період його служби; додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування ним у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року;

нарахування не в повному обсязі грошового забезпечення за період перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 із збереженням в списках військової частини НОМЕР_1 , а саме з 24 жовтня 2022 року по 02 квітня 2024 року;

2) визнати протиправною бездіяльність щодо невключення позивачва до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за період перебування ним у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року;

3) визнати протиправним та скасувати пп. 5.1 п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2022 року №230 (по стройовій частині) в частині не збереження за ним додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року у період перебування ним у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року;

4) зобов`язати підготувати та видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178;

нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна за період його служби; додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн розмірі, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування ним у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року; грошове забезпечення в повному обсязі за останньою обійманою посадою до виведення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 із збереженням в списках військової частини НОМЕР_1 , а саме з 24 жовтня 2022 року по 02 квітня 2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року скасовано, ухвалено у справі № 280/4041/24 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непідготовки та невидачі ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належить йому до видачі, за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року за №178.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування (нарахування не у повному обсязі) та не виплати (виплати не у повному обсязі) ОСОБА_1 , в тому числі при здійсненні повного розрахунку при звільненні, грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з нарахування ОСОБА_1 не в повному обсязі грошового забезпечення за період перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 із збереженням в списках військової частини НОМЕР_1 , а саме з 24 жовтня 2022 року по 02 квітня 2024 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невключення ОСОБА_1 до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за період перебування у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року.

Визнано протиправним та скасувати пп. 5.1 п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2022 року №230 (по стройовій частині) в частині не збереження за ОСОБА_1 додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року у період перебування ним у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 підготувати та видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна за період проходження військової служби.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період перебування ним у відпустці за станом здоров`я (з метою лікування, протезування та реабілітації) з 18 серпня 2022 року по 25 грудня 2023 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному обсязі за останньою посадою до виведення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 із збереженням в списках військової частини НОМЕР_1 з 24 жовтня 2022 року по 02 квітня 2024 року.

Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року ухвалено додаткове рішення, стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 8730 грн.

Не погоджуючись із постановами суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

При цьому, суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень керувались висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі №820/3719/17 щодо права на виплату компенсації замість речового майна.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року, та додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі № 280/4041/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді О. А. Губська

Ж. М. Мельник-Томенко