Справа № 420/2376/24
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2376/24

Перша інстанція суддя Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській митниці про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці № UА500020/2024/000003/2 від 11 січня 2024 року про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення товару не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а тому заявлена митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 липня 2022 року між фірмою «RUIAN TONGOI SHOES CO., LTD» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» (покупець) укладено контракт №1, за умовами якого: 1.1 Продавець зобов`язаний поставити, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах цього Контракту; 1.2. Товаром за цим контрактом є взуття; 1.5. Номенклатура товару та ціни визначаються у інвойсах до цього контракту, які є його невід`ємною частиною; 3.1. Умови поставки: (базові умови) - CPT. Детальні умови визначаються сторонами у додатках.

Відповідно до додаткової угоди до вказаного контракту від 02 січня 2023 року сторони узгодили викласти п.5.1 контракту в новій редакції: товар має бути упакований відповідно до вимог до кожного виду товару. Вартість упаковки та пакування включені у вартість товару. Вартість упаковки та пакування включені у вартість товарів в інвойсах та не підлягають окремій оплаті.

У додатковій угоді від 19 липня 2022 року сторони узгодили, що умовами поставки товару є FOB.

В свою чергу, 20 жовтня 2023 року на виконання умов Контракту № 1 продавцем виставлено інвойс № 61 з переліком товарів на загальну суму 52063,87 доларів США.

Позивачем сплачено зазначену вартість товарів за інвойсом № 61 згідно з платіжною інструкцією № 141 від 20 листопада 2023 року.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA51U5 від 10 січня 2024 року, відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ «СТІЛЛІ» (взуття жіноче в асортименті). Разом з митною декларацією подано : пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 10.01.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 61 від 20.10.2023; домашній коносамент (House bill of lading) № BW23110255A від 16.11.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) Б/Н від 04.01.2024; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 24C700000074/00051 від 04.01.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 3766/1 від 05.01.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова Угода) від 06.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова Угода) від 06.02.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова Угода) від 31.12.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова Угода) від 19.07.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова Угода) від 26.12.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (Додаткова Угода) від 02.01.2023;- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1 від 18.07.2022; договір про надання послуг митного брокера № БР-518 від 21.07.2023; договір (контракт) про перевезення № від 21.07.2023; договір (контракт) про перевезення № СМІ-1 від 02.01.2024; інші некласифіковані документи (Акт про зважування ТЗ з вантажем) № від 10.01.2024; інші некласифіковані документи (Лист відправника) Б/Н від 10.01.2024.

Проте, незважаючи на надані документи, позивачем отримано рішення про коригування митної вартості товарів UA500020/2024/000003/2 від 11 січня 2024 року.

При цьому, підставами для коригування зазначено:

1) у коносаменті від 16 листопада 2023 року № BW23110255A та CMR від 04 січня 2024 року б/н вказано, що загальна вага брутто становить 12 070 кг., але у пакувальному листі вага брутто становить 12 420,41 кг;

2) у договорі транспортного експедирування від 21 липня 2023 року № у пп. 4.2 вказано, що оплата послуг експедитора здійснюється на умовах 100% передплати, але не надано банківських документів, які б це підтверджували; у заявці вартість послуг також не вказано;

3) у п. 3 контракту вказано, що партія товару формується на підставі замовлень, які формуються на підставі попереднього інвойсу, яких до митного оформлення не надано.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями митного органу, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товару для здійснення його митного оформлення за заявленим методом, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч. 2 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятого митним органом рішення № UА500020/2024/000003/2 від 11 січня 2024 року про коригування митної вартості товарів, ввезених ТОВ «СТІЛЛІ» в Україну.

В даному випадку, фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення митного органу стала наявність розбіжностей у поданих товариством документах, а також їхня недостатність для здійснення митного оформлення товару за визначеним ним методом.

Між тим, із зібраних матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження заявленої митної вартості товарів товариством надано митному органу документи, перелік яких визначено у ч. 2 ст. 53 МК України.

В свою чергу, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

З іншого боку, як зазначено вище, митним органом виявлено недоліки у наданих для здійснення митного оформлення товару документах, а саме:

- у коносаменті від 16 листопада 2023 року № BW23110255A та CMR від 04 січня 2024 року б/н вказано, що загальна вага брутто становить 12 070,00 кілограм, але у пакувальному листі вага брутто становить 12 420,41 кілограм;

- у договорі транспортного експедирування від 21 липня 2023 року № у пп. 4.2 вказано, що оплата послуг експедитора здійснюється на умовах 100 % передплати, але не надано банківських документів, які б це підтверджували; у заявці вартість послуг також не вказано;

- у п. 3 контракту вказано, що партія товару формується на підставі замовлень, які формуються на підставі попереднього інвойсу, яких до митного оформлення не надано.

В свою чергу, стосовно розбіжностей у вазі товару, які вказані у коносаменті та пакувальному листі, суд зазначає, що з поданих до митного органу документів, а саме Інвойсу № 2022036 від 08 серпня 2023 року вбачається, що загальна вартість товарів залежить від його кількості (пар взуття), а не ваги.

Тобто, виявлена відповідачем відмінність не впливає на митну вартість.

Щодо висновків митного органу про те, що у договорі транспортного експедирування від 21 липня 2023 року № вказано, що оплата послуг експедитора здійснюється на умовах 100% передплати та товариством не надано банківських документів, які б це підтверджували, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 4.2 договору № транспортного експедирування від 21 липня 2023 року, послуги експедитора, а також витрати, затрати та інші платежі, здійснені експедитором в інтересах клієнта і пов`язані з виконанням цього договору, сплачуються клієнтом на умовах 100 % передоплати або за фактом надання послуг на підставі виставленого експедитором рахунку. У разі виникнення в експедитора додаткових витрат, витрат по оплаті штрафів і проведенні інших платежів в інтересах клієнта та пов`язаних з виконанням цього договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який оплачується клієнтом, а також акт виконаних робіт та податкові накладні.

Також, відповідно до п. 4.4 договору, клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 5-ти банківських днів з дати отримання рахунку. Клієнт погоджується, що в тому числі, але не виключно, рахунок вважається отриманим клієнтом в день його відправлення експедитором з використанням засобів електронного зв`язку.

Відповідно до матеріалів справи декларантом ТОВ «СТІЛЛІ» надано митному органу рахунки експедитора: № 1476 від 20 листопада 2023 року (морські перевезення); № 14 від 05 січня 2024 року (послуги перетарки); № 16 від 05 січня 2024 року (перевезення автотранспортом).

Рахунок від № 1476 від 20 листопада 2023 року сплачено ТОВ «СТІЛЛІ», на підтвердження чого надано платіжну інструкцію № 1322.

В той же час, рахунки № 14 та № 16 від 05 січня 2024 року не були оплачені на момент пред`явлення документів до митного оформлення, що відповідає п. 4.4 договору № транспортного експедирування від 21 липня 2023 року по тривалості здійснення відповідної оплати.

Стосовно доводів митного органу на відсутність замовлень, колегія суддів акцентує увагу на наступному.

Відповідно до п. 3.2 контракту поставка товару здійснюється партіями, що сформовані на підставі замовлень покупця та наявності товару на складі продавця. Пунктом 3.3 контракту визначено, що замовлення вважається прийнятим, якщо продавець виставив покупцю попередній інвойс.

За таких обставин, замовлення направлено позивачем до продавця товару та міститься у нього. Норми митного законодавства не містять обов`язку надавати до митного контролю замовлення на продукцію.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, покупцю виставлено інвойс № 61 від 20 жовтня 2023 року, що є підтвердженням прийнятого замовлення.

Тобто, відповідні обставини, на які посилається відповідач, не суперечать умовам укладеного контракту, не свідчить про наявність розбіжностей у наданих позивачем документах, а як наслідок не підтверджують висновки митного органу про заниження позивачем митної вартості ввезеного товару.

З іншого бкоу, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у своїй постанові від 30 червня 2015 року, у справі № 814/283/14.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян