Справа № 295/12936/24
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову № 668 від 23.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

В обгрунтування вимог зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без належного з`ясування всіх обставин у справі, не відтворює за своїм змістом даних про фактичні події, пов`язані з виконанням позивачем вимог законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Позивач зауважує, що відповідно до постанови № 668, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину ОСОБА_1 , 2002 року народження, 16.07.2024 року вручено повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У визначений в повістці час ОСОБА_1 не з`явився, про наявність поважних причин неявки не повідомляв.

В діяннях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Звертаючись до положень ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, позивач вказує, що 16.07.2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних. При зверненні отримав направлення на проходження медичного огляду ВЛК.

За направленням лікаря-терапевту ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача направлено на стаціонарне обстеження до КНП «Житомирська багатопрофільна опорна лікарня» Новогуйвинської селищної ради, де у період з 25.07.2024 року по 12.08.2024 року позивач проходив стаціонарне лікування.

Після завершення стаціонарного обстеження лікарем-терапевтом ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 складено висновок про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

21.08.2024 року позивачу видано довідку щодо проходження медичного огляду, про визнання особи рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Позивач звертає увагу, що наведеними відомостями підтверджується проходження у період з 16.07.2024 року по 12.08.2024 року медичного огляду за направленням ІНФОРМАЦІЯ_5 , що, на думку позивача, виключає порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Повідомлені при розгляді справи відомості щодо проходження медичного огляду залишені повноважної особою без належного вивчення, що призвело до прийняття необгрунтованого рішення.

Позивач додатково зазначає відомості про діагноз, встановлений лікарями ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , та стверджує про неможливість пригадати фактичне отримання повістки з вимогою прибути у певний час. При цьому, заявлене 23.08.2024 року позивачем клопотання про надання копії відповідного документа (повістки) залишено без виконання.

Вказуючи на відсутність даних на підтвердження складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення № 668 від 23.08.2024 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , громадянину ОСОБА_1 , 2002 року народження, 16.07.2024 року вручено повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.07.204 року.

У відповідний час особа не з`явила, про наявність поважних причин, що перешкоджали прибути, не повідомляла.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Вирішуючи питання обгрунтованості заявлених вимог суд зауважує таке.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачають настання відповідальності в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період.

Диспозиція наведеної норми передбачає відсильне застосування та має конкретизуватись через відомості про діяння, зміст яких вказує на недотримання визначених вимогами законодавства обов`язків, правил або певного порядку за сферою оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізацію.

Відповідно до ст. 17 закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

У відповідності до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

За змістом ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки визначений положеннями ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» перелік поважних причин неприбуття не є виключним, не усуває можливості прийняття до уваги інших вагомих даних як причин неприбуття, слід дійти висновку, що з`ясування неявки особи за здійсненим згідно повістки викликом в кожному разі повинно супроводжуватись дослідженням всіх умов реальної здатності особи виконати відповідний обов`язок у сфері мобілізації та мобілізаційної підготовки, з`ясуванням обставин на утруднення виконання такого обов`язку.

З досліджених судом доказів, оцінку яким надано за окремим підходом, а також взаємним охопленням, вбачається фактичне проходження позивачем медичного обстеження у період з 27.07.2024 року по 12.08.2024 року, що, на думку суду, об`єктивно позбавляло можливості особи з`явитись за викликом у визначений у повістці час.

Відповідні обставини в розумінні системного застосування ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 9 КУпАП виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Виконані позивачем дії свідчили про сприяння та особистий намір здобути необхідні для належного втілення вимог законодавства за сферою мобілізації та мобілізаційної підготовки відомості, зокрема за станом здоров`я. Отримані відомості покладені в основу рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.08.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Суд вважає необхідним одночасно звернути вимогах ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Вказуючи в оскаржуваній постанові на отримання ОСОБА_1 повістки з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 30.07.2024 року відповідачем не забезпечено подання відомостей на підтвердження отримання у передбачений вимогами законодавства спосіб відповідної повістки.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано достатньо доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, поданий позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23.08.2024 року № 668 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М. Лєдньов