Справа № 400/3767/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/3767/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження суддею Брагар В.С. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року адвокат Семененко Вадим Борисович в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі Позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відповідач, Відділ Укртрансбезпеки в Миколаївській області) в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Укртрансбезпеки в Миколаївській області № ПШ 018687 від 13.11.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн..

На обґрунтування позову зазначено, що порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявлені посадовими особами Відділу Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області під час здійснення рейдової перевірки, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки особиста картка водія знаходилася безпосередньо в тахографi на момент здійснення перевірки, тобто була вставлена, проте зазначене не було враховано під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною та скасовано постанову Відділу Укртрансбезпеки в Миколаївській області від 13.11.2023 року № ПШ 018687 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн..

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відділом Укртрансбезпеки в Миколаївській області подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, сторона зазначає, що положеннями Закону № 2344-ІІІ покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів, зокрема роздруківки даних роботи цифрового тахографа, проте така роздруківка щодо водія ОСОБА_1 , визначена положеннями спеціального закону, була відсутня на момент проведення рейдової перевірки, що відображено в Акті за № 004466 від 13.09.2023 року. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, скаржник наголошує, що у водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, на момент перевірки має бути в наявності чинна особиста картка водія, він повинен використовувати її у відповідному слоті цифрового тахографа кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом та надавати уповноваженим посадовим особам роздруківки даних роботи тахографа в день перевірки та 28 попередніх днів. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства України Позивач повинен був мати при собі відповідні документи на момент проведення перевірки. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 11.02.2020 року по справі № 820/4624/17.

Разом з цим, до позовної заяви Позивачем було додано роздруківку даних роботи тахографа за 13.09.2023 року, проте на переконання апелянта цей доказ не може бути взято до уваги судом, оскільки на момент перевірки він був відсутній. Більш того, надання цієї роздруківки згодом, навіть не у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в Акті проведення перевірки, не створює для цього Акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в Акті обставин.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстнції залишити без змін.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 13.09.2023 року посадовими особами Відділу Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT, модель Premium 450 18T, державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 (Позивач), який здійснював перевезення вантажу, з метою проведення перевірки на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за № 004466 від 13.09.2023 року (далі Акт перевірки), відповідно до якого під час перевірки виявлено порушення, відповідальність за які передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажів за відсутністю на момент перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутня роздруківка даних роботи цифрового тахографа водія ОСОБА_1 ..

Вказаний Акт перевірки було власноруч підписано водієм ОСОБА_1 та у графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначено, що на момент перевірки особиста картка водія знаходилася безпосередньо в тахографi (встановлена).

На підставі вищезазначеного Акту перевірки В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті 13.11.2023 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 018687, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн. за допущення перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: роздруківки даних роботи водія з цифрового тахографа транспортного засобу марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 (Акт № 004466).

Не погодившись із вказаною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на відсутність підстав для притягнення Позивача до відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 врахувавши те, що на момент перевірки у Позивача хоч і була відсутня роздруківка роботи цифрового тахографа, проте за наявності у останнього діючої картки водія, в цьому випадку не має жодних підстав констатувати недотримання ним вимог ст. 48 Закону № 2344.

Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2344-III).

Як вбачається з ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

07.09.2005 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» від № 2819-ІV.

Норми вказаного нормативно-правого акту набрали чинності з 11.10.2005 року.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01.07.1970 в м. Женева.

На виконання вимог Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» було прийнято низку підзаконних нормативно-правових актів, зокрема, 11.07.2007 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 914 «Про виконання Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», якою Міністерство транспорту і зв`язку визначено органом, що забезпечує надання інформації з питань обладнання транспортних засобів, які призначаються для міжнародних автомобільних перевезень (далі - транспортні засоби), контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Також, разом з іншими суб`єктами владних повноважень указане Міністерство було зобов`язане визначити вимоги, яким повинні відповідати ці прилади, а також порядок їх використання, а також розробити і подати у двомісячний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо обладнання транспортних засобів такими приладами.

В подальшому, відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», розроблено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 946/18241 від 20.10.2010 року (далі Інструкція № 385).

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (пункт 1.3 розділу І Інструкції № 385).

Крім того, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 811/18106 від 14.09.2010 року (далі Положення № 340).

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі ТЗ) (пункт 1.3 розділу І Положення № 340).

Пунктом 6.1 розділу VI Положення № 340 передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.2 розділу VI Положення № 340 визначено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Пунктом 6.3 розділу VI Положення № 340 встановлено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 7.1 розділу VII Положення № 340 зазначено, що органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Пунктом 3.3 розділу III Інструкції № 385 регламентовано, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

У постанові від 11.02.2020 року по справі № 820/4624/17 Верховний Суд зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 (Позивач) керуючи та здійснюючи транспортним засобом марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , перевезення вантажу, повинен був використовувати особисту картку водія кожного дня, протягом якого керує ТЗ, а також мати при собі та пред`явити перевіряючим особам роздруківку даних роботи цифрового тахографа за 13.09.2023 року.

Отже, беручи до уваги наведене, а також те, що на момент проведення перевірки у водія ТЗ не було роздруківки даних роботи водія з цифрового тахографа, колегія суддів дійшла висновку, що спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 018687 від 13.11.2023 року контролюючим органом прийнято цілком правомірно.

При цьому, колегія суддів не приймає як належний доказ копію роздруківки даних роботи водія з цифрового тахографа за 13.09.2023 року, наявної в матеріалах справи, з огляду на таке.

Як встановлено колегією суддів, вищезазначена роздруківка даних роботи водія (Позивача) з цифрового тахографа за 13.09.2023 року була відсутня у водія під час проведення перевірки, а була надана лише в якості додатку до позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, надати пояснення та/або додаткові докази Державній служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, щодо складення документів відносно неналежної особи.

В контексті цього, Верховний Суд в постанові від 19.10.2023 року справі № 640/27759/21 зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності. Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися, на думку Верховного Суду, із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, копія роздруківки даних роботи водія з цифрового тахографа за 13.09.2023 року не відповідає критеріям належності та допустимості, тому не може братися до уваги колегією суддів під час вирішення справи по суті.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки Відповідачем в ході перевірки встановлено факт здійснення водієм перевезень на транспортному засобі за відсутності під час здійснення перевірки роздруківки даних роботи водія з цифрового тахографа за 13.09.2023 року, то оскаржувана постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт є правомірною та не підлягає скасуванню, тому позов слід залишити без задоволення.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції та доводи Позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Проте, суд першої інстанції приведені обставини та правове регулювання спірних правовідносин не врахував під час розгляду справи по суті, в зв`язку з чим дійшов хибного висновку щодо наявність підстав для задоволення позову, з яким колегія суддів категорично погодитись не може з огляду на правомірність застосованого до Позивача адміністративно-господарського штрафу у зв`язку з наявністю встановлених контролюючим органом порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

В свою чергу, як визначено п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та, в свою чергу, наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Новий розподіл судових витрат, згідно із ст. 139 КАС України, не здійснюється, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 139, 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко