Справа № 140/8083/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8083/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківські області, відповідач-2) про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 та призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з часу виникнення права.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та у зв`язку з досягненням 54 річного віку 23.04.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області йому відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із цим рішенням позивач не погоджується та зазначає, що ним при зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надано документ, який підтверджує статус потерпілого та засвідчує факт його проживання станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, а також надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, - посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 02.11.1994 (категорія 3).

Позивач вважає, що проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року підтверджено довідками органу місцевого самоврядування від 07.02.2024 № 196 та від 08.08.2024 № 204, та дає йому право на зниження пенсійного віку на 6 років (максимальний).

Крім цього зазначає, що період навчання на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (Росія) лише підтверджує факт його навчання, а не проживання там. Весь період не зайнятий навчанням, позивач проводив у с. Осівці, де проживали його батьки.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с. 25).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.29-35). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії. Документами, які були надані позивачем до заяви, підтверджено факт проживання (роботи) останнього у зоні гарантованого (добровільного) відселення станом на 01 січня 1993 року 05 місяців 15 днів. З наданих позивачем документів встановлено, що він з моменту аварії по вересень 1986 року, з 06.06.1989 по 30.06.1989, з травня 1991 по листопад 1991 року проживав у с. Осівці.

В той же час, згідно диплому НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 навчався у Високовському сільськогосподарському технікумі, що розташований на території Російської Федерації та не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно з відомостями військового квитка НОМЕР_3 позивач проходив військову службу з 02.07.1989 по 27.05.1991 в лавах Радянської армії, що також не можливо зарахувати до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки не можливо встановити належність до території радіоактивного забруднення.

Відтак, оскільки обчислений період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення на 01 січня 1993 року становить менше трьох років, то ГУ ПФУ в Івано-Франківській області обґрунтовано прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідач 1 також вважає, що оскільки предметом спору є рішення саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, то безпідставними є позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву (а.с. 78-79) позовні вимоги заперечив та просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем підтверджено факт проживання чи роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 лише 05 місяців 05 днів, тому у пенсійного органу були відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

23.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.38), надавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.39).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, рішенням якого від 01.05.2024 №95 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що заявник проживав у зоні гарантованого добровільного відселення згідно довідок № 196 від 07.02.2024 та № 204 від 08.02.2024 станом на 01 січня 1993 року 05 місяців 15 днів, за виключенням періоду роботи у Ковельському міськрайвідділі внутрішніх справ з 18.10.1991.

Також як слідує з рішення про відмову в призначенні пенсії, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 по 16.03.2004, оскільки даний вид допомоги не передбачений статтею 24 Закону № 1058. Страховий стаж позивача згідно наданих документів становить 24 роки 10 місяців 16 днів.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом. Не зарахування ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до страхового стажу періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 по 16.03.2004, не оскаржується позивачем у межах цієї справи.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Наведені положення Закону №796-ХІІ за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 6 років.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Таким чином, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ визначено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Також частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Позивачу Волинським обласним виконавчим комітетом 02.11.1994 видано посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_4 (а.с. 13).

Однак відповідно до приписів підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 наявність самого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи недостатньо для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки таке посвідчення не дозволяє встановити фактичні періоди проживання/роботи особи на території радіоактивного забруднення.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, у рішенні ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 01.05.2024 №95 вказано про не підтвердження фактичного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року (а.с.22).

Як встановлено судом, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ позивач пенсійному органу надавав посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (а.с. 13), довідку Грудківського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 07.02.2024 № 196 (а.с. 17), трудову книжку серії НОМЕР_5 (а.с.43-59), копію диплому серії НОМЕР_2 (а.с. 60), копію військового квитка серії НОМЕР_6 (а.с. 61-63), що підтверджено розпискою-повідомленням від 23.04.2024 (а.с.39).

Згідно з поданими документами, обчислений ГУ ПФУ в Івано-Франківській області період проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року (село Осівці Волинської області) становить лише 05 місяців 15 днів.

Довідкою Грудківського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 07.02.2024 № 196 підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований і проживав у с. Осівці Камінь-Каширського району з дня народження по вересень 1986 року, з 06.06.1989 по 30.06.1989, з травня 1991 року по листопад 1991 (а.с. 17).

Тобто, період навчання позивача з 01.09.1985 по 28.06.1989 у Високовському сільськогосподарському технікумі (Російська Федерація) відповідно до диплому серії НОМЕР_2 та період роботи у Ковельському мійськрайвідділі внутрішніх справ з 18.10.1991 згідно віомостей трудової книжки серії НОМЕР_5 відповідачем 2 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано.

Наведене свідчить про те, що постійне місце навчання та роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживанням, відтак факт навчання позивача на території Російської Федерації та роботи в м. Ковелі заперечує факт проживання його у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (с. Осівці Камінь-Каширського району) у період з моменту аварії на ЧАЕС по 28.06.1989 та з 18.10.1991 по листопад 1991 року.

Надаючи правову оцінку доводам ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного періоду проживання станом на 01 січня 1993 року (не менше трьох років), суд також враховує, що у постановах від 19.09.2019 у справі №556/1172/17 та від 17.06.2020 у справі №572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно з яким виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що весь період не зайнятий навчанням він проводив у с. Осівці, оскільки в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження такої інформації.

З приводу доводів позивача про те, що наявне у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи надає йому безумовне право на зменшення пенсійного віку, то суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 факту проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року) по 01 січня 1993 року не менше трьох років.

Верховний Суд у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років (у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років), то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Суд повторює, що висновок у рішенні ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відсутність (не підтвердження) необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року (не менше трьох років) для вирішення питання про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII ґрунтується на наданих разом із заявою від 23.04.2024 доказах.

На час звернення із заявою ОСОБА_1 наданими доказами не підтверджено факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років у період з 26.04.1986 по 01.01.1993.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем в межах цієї справи не зарахування ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до страхового стажу періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 18.09.2003 по 16.03.2004, не оскаржується.

З огляду на наведені положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, за встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідачів відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк