Справа № 340/5514/24
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5514/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду із позовною заявою в якій просить:

- визнати протиправним рішення Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10. м. Київ, 01601, ), викладене у формі листа № 996/0/196 - 24 від 06.06.2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в оформленні довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за прирівняною посадою до посади перший заступник директора Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю - заступник Головного державного інспектора праці України;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601, ) оформити на надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за прирівняною посадою до посади перший заступник директора Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю - заступник Головного державного інспектора праці України для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

В обґрунтування вимог зазначає, що позивач одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою переходу на інший вид пенсії, на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», позивач в травні 2024 звернувся із заявою до відповідача про видачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Мінсоцполітики листом № 996/0/196-24 від 06.06.2024 року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні довідок для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Відмова обґрунтована тим, що до стажу державної служби, який дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховуються, зокрема, періоди роботи в органах і на посадах, та інші періоди, передбачені Постановою № 283, у тому числі періоди проходження військової служби. До 10-ти річного і 20-ти річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, зараховуються тільки періоди роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців, перелічених у статті 25 Закону № 3723, та на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідних категорій посад державних службовців. Вважає, що спірне рішення порушує його право на пенсійне забезпечення відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу». З наведених підстав просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяв, в якому заперечив проти задоволення вимог та зазначив, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не перебував на посадах державної служби і не має 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723, законні підстави для призначення йому пенсії відповідно до Закону № 889 і, відповідно, підстави для видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця, відсутні ( а.с.43-46).

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, подано до суду пояснення ( а.с.36-38), в якому просив відмовити в задоволенні вимог.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року ухвалено зобов`язати ОСОБА_1 , протягом трьох днів з дня вручення даної ухвали, подати до суду належним чином завірені копії: заяви поданої у травні 2024 року до Міністерства соціальної політики України про видачу довідок з доданими до неї документами ( а.с.52).

На час розгляду справи докази до суду не надано.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як отримувач пенсії.

Позивачу з 01.12.1997 року призначено пенсію за вислугу років по лінії Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 23.05.2017 року позивач переведений на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно обґрунтування позовної заяви, у травні 2024 року позивач подав Міністерству соціальної політики України заяву про видачу довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, як особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, за останнім місцем роботи.

Відповідачем листом № 996/0/196-24 від 06.06.2024 ( а.с.9) ОСОБА_1 повідомлено, що до стажу державної служби, який дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховуються, зокрема, періоди роботи в органах і на посадах, та інші періоди, передбачені Постановою № 283, у тому числі періоди проходження військової служби. До 10-ти річного і 20-ти річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, зараховуються тільки періоди роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців, перелічених у статті 25 Закону № 3723, та на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідних категорій посад державних службовців.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

З аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, суд вважає, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (для жінок, які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року - 56 років 6 місяців); 2) загальний страховий стаж не менше 30 років; 3) наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016 року.

Відмовляючи у видачі довідки, відповідач вказав на відсутність у позивача станом на 01.05.2016 необхідного стажу державної служби.

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10.11.1975 ( а.с.10-18) наявні наступні записи про періоди роботи, які зараховуються до стажу державної служби:

- запис № 7 (стор. 4-5) 12.05.1976 30.11.1997 Служба в Збройних Силах України (21 рік 6 місяців 18 днів);

- запис № 10 (стор. 6-7) 07.06.1999 - призначений на посаду заступника завідуючого відділом субсидій Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, як такий, що пройшов конкурсний відбір.

Прийнята присяга державного службовця (розпорядження № 40- к від 07.06.1999 року);

- запис № 11 (стор. 8-9) 16.07.1999 - присвоєно 13 ранг державного службовця згідно ст. 17 Закону України «Про державну службу» (наказ № 07-3 від 16.07.1999 року);

- запис № 12 (стор.8-9) 27.03.2000 - прийнятий заступником завідуючого відділом субсидій управління праці та соціального захисту населення по переводу з райдержадміністрації (наказ № 7-3 від 27.03.2000 року);

- запис № 13 (стор. 8-9) 01.12.2000 - вважати заступником начальника відділу субсидій (наказ № 27-385 від 04.12.2000 року);

- запис № 14 (стор. 8-9) 02.04.2001 звільнений по переведенню у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Черкаському районі згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України (наказ № 4-2 § 1 від 02.04.2001 року);

- запис № 15 (стор. 10-11) 02.04.2001 призначений по переведенню із правління праці та соціального захисту Черкаської РДА на посаду начальника виконавчої дирекції Фонду у Черкаському районі згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України (наказ № УФСНВ № 14-к від 02.04.2001 року);

- запис № 16 (стор. 12-13) 01.06.2001 - начальник ВВДФ у Черкаському районі (наказ УФСНВ № 78 к від 11.06.2001 року);

- запис № 17 (стор. 12-13) 20.09.2002 в.о. заступника начальника Управління ВД ФСНВ у Черкаській області (наказ № 127 -к від 24.09.2002 року);

- запис № 18 (стор. 12-13) 30.09.2002 заступник начальника Управління ВД ФСНВ у Черкаській області (наказ № 128-к від 30.09.2002 року);

- запис № 19 (стор. 12-13) 22.04.2005 звільнений по переведенню в Територіальну державну інспекцію праці у Кіровоградській області Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України (наказ № 72 від 22.04.2005 року);

- запис № 20 (стор. 14-15) 23.04.2005 призначений на посаду першого заступника ТДІП заступника Головного державного інспектора праці у Кіровоградській області (наказ № 27-к від 25.04.2005 року);

- присвоєно 11 ранг державного службовця (стор 16-17);

- запис № 21 (стор. 16-17) 23.01.2007 призначений на посаду начальника територіальної державної інспекції праці Головним державним інспектором праці Кіровоградської області (наказ № 27-к від 23.01.2007 року);

- запис № 22 (стор. 16-17) 23.01.2007 присвоєно 9 ранг державного службовця (наказ № 04 від 24.01.2007 року);

- запис № 23 (стор 42-43) 30.01.2009 звільнений в порядку переведення до центрального апарату Державного департаменту нагляду за додержання законодавства про працю відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ № 2-к від 30.01.2009 року);

- запис № 24 (стор. 44-45) 02.02.2009 відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 січня 2009 року № 69-р призначений на посаду першого заступника директора Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю заступника Головного державного інспектора праці України (наказ № 04-к від 02.02.2009 року);

- присвоєно 7 ранг державного службовця;

- запис № 25 (стор. 44-45) 02.2011 присвоєно 6 ранг державного службовця (наказ № 10-к від 14.02.2011 року);

- запис № 26 (стор. 46-47) 16.02.2011 відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.02.2011 року № 103-р та наказу Мінпраці від 15.02.2011 № 77 к звільнений з посади за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ № 12-к від 16.02.2011 року).

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, який діяв до 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

У спірному випадку позивачу не зараховано до стажу державної служби період проходження ним військової служби у Збройних Силах з 12.05.1976 по 30.11.1997.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 12.05.1976 по 30.11.1997 , що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 10.11.1975.

До 2016 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283) (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229), яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

При не зарахуванні до стажу державної служби позивача періоду проходження ним військової служби у Збройних Силах з 12.05.1976 по 30.11.1997, доводи відповідача зводяться до того, що на час звернення позивача із заявою про видачу довідки до стажу державної служби, який дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховуються, зокрема, періоди роботи в органах і на посадах, та інші періоди, передбачені Постановою № 283, у тому числі періоди проходження військової служби. До 10-ти річного і 20-ти річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, зараховуються тільки періоди роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців, перелічених у статті 25 Закону № 3723, та на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідних категорій посад державних службовців, стосовно чого суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Приписами п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом України № 889-VIII) здійснюється згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок №283), який слід застосовувати у даному спорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 735/939/17.

Відповідно до п.1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно із п.3 Порядку №283 до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на викладене, суд вважає, що період проходження позивачем військової служби у Збройних Силах з 12.05.1976 по 30.11.1997, зараховується до стажу державної служби.

Відтак, дії відповідача щодо відмови в оформленні позивачу довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, є протиправним, оскільки відповідач при його прийнятті не врахував наведені вище норми матеріального права та не зарахував спірний період роботи позивача до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця.

Судом зазначалося вище, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд враховує, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ - 01.05.2016, становив більше 20 років, що дає йому право на призначення ( перевод) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд приходить до переконання, що ці обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що служба позивача в Збройних Силах не може бути зарахована до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Однак, суд розглядаючи справу в межах позовних вимог, зазначає, що позивач просить визнати протиправним рішення Міністерства соціальної політики України викладене у формі листа № 996/0/196 - 24 від 06.06.2024 року.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Лист відповідача листа № 996/0/196 - 24 від 06.06.2024 не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні положень КАС України.

В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносин; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

Як вже зазначалось, листом № 996/0/196 - 24 від 06.06.2024 відповідачем повідомлено позивачу про відсутність підстав для зарахування періоду військової служби до 20 річного стажу на посадах віднесених до посад державної служби.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що саме діями відповідача, а не рішенням порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) шляхом формування від 06.06.2024 відмовлено у видачі довідки.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, дії відповідача, які полягають у відмові видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби є протиправними.

Щодо вимоги представника позивача про зобов`язання Міністерство соціальної політики України оформити на надати ОСОБА_1 дві довідки, а саме довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за прирівняною посадою до посади перший заступник директора Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю - заступник Головного державного інспектора праці України для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку №622).

Пунктом 2 Порядком видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 № 750, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за № 766/30634 (далі Порядок № 750) визначено, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку № 622, в саме: особи, які на день набрання чинності Законом № 889, мають не менше ніж 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд зазначає, що представник позивача просить суд зобов`язати відповідача надати дві довідки, які згідно зазначених вище нормативно правових актів містить різні підстави надання.

Як наслідок, в межах ефективного захисту порушеного права позивача та наданих доказів, підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1 211,20 грн.( а.с26).

Таким чином, враховуючи що адміністративний позов задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 605,6 грн.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна 8/10, м. Київ, 01601, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України, які полягають у відмові видати ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України оформити на надати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 605,6 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства соціальної політики України ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН