Справа № 260/5165/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2024 рокум. Ужгород№ 260/5165/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування сухопутних військ Збройних сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині доступу до публічної інформації; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати наступну інформацію та документи в електронному вигляді: - інформацію до компетенції якої посадової особи відноситься видання наказу по особовому складу при переміщеннях військовослужбовців зі структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 до структурних підрозділів Міністерства оборони України; - цифрову копію пакету документів (скановані документи) з резолюцією посадової особи, яка прийняла рішення, щодо не передачі пакету документів до Генерального штабу Збройних Сил України, які були долучені до рапорту від 30.01.2024 року; - надати цифрову копію розпорядчого документу, а саме вимогу Головнокомандувача Збройних Сил України №15877/С/1 від 04.06.2022 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 травня 2024 року він звернувся до Командування сухопутних військ Збройних сил України із запитом на інформацію, однак у наданій на такий відповіді запитувана інформація була відсутня. 12 липня 2024 року він повторно подав аналогічний запит, однак відповіді на такий не отримав.

16 вересня 2024 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зазначив, що 05 липня 2024 року було надано відповідь на надісланий позивачем запит, де повідомлено про прийняте відносно поданого рапорту рішення та роз`яснено підстави його прийняття. При цьому стверджує, що порядок переміщення військовослужбовців не встановлює обов`язок командира військової частини з накладення резолюції про не прийняття рішення про погодження. Стосовно запиту в частині надання інформації, до компетенції якої посадової особи відноситься видання наказу по особовому складу при переміщеннях військовослужбовців зі структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 до структурних підрозділів Міністерства оборони України, зазначив, що така інформація не відноситься до публічної, оскільки документування таких відомостей будь-яким способом не здійснюється. Окрім того, заявляє, що повторний запит позивача від 12.07.2024 до військової частини не надходив.

16 вересня 2024 року позивач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Так, вважає, що запит на інформацію, який був направлений на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 стосувався тільки надання інформації, якою володіє відповідач, і не містив у собі вимог, прохань або скарг, які підпадають під правове регулювання Закону України «Про звернення громадян». Тому ненадання відповіді у строки зазначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» являє собою протиправну бездіяльність відповідача. Звертає увагу на те, що кадровим органом відповідача постійно проводиться робота по переміщенню військовослужбовців і відпрацьовані алгоритми на підставі чинного законодавства України, а тому необхідна інформація знаходиться у безпосередньому володінні відповідача. Вважає безпідставною правову позицію відповідача стосовно не надання копій документів з резолюцією посадової особи в частині відсутності обов`язку у посадової особи робити будь-яку резолюцію на документі, оскільки така не відповідає вимогам діючих нормативно-правових актів України. Окрім того, звертає увагу суду на те, що твердження відповідача про ненадходження запиту від 12.07.2024 не підтверджено жодними належними доказами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 травня 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Командування сухопутних військ Збройних сил України (далі Командування) із запитом на інформацію, в якому просив надати наступну інформацію:

1) до компетенції якої посадової особи відноситься видання наказу по особовому складу при переміщеннях військовослужбовців з структурних підрозділів Командування Сухопутних військ Збройних Сил України до структурних підрозділів Міністерства оборони України;

2) надати цифрову копію (сканований документ) з резолюцією посадової особи, яка прийняла рішення, щодо не передачі пакету документів до Генерального штабу Збройних Сил України відносно мого переміщення;

3) стосовно правових підстав та мотиваційного обґрунтування не прийняття позитивного рішення щодо передачі документів для розгляду в Генеральний штаб Збройних Сил України.

За результатами розгляду такого запиту листом №765/1/1091 від 05.07.2024 ОСОБА_1 було повідомлено, що позитивного рішення про його переміщення прийнято не було з метою недопущення зниження боєздатності окремих підрозділів та потреби у повторній підготовці фахівців. Отже, у зв`язку з тим, що Військова частина НОМЕР_2 виконує бойові завдання з відбиття збройної агресії російської федерації на напрямку основних зусиль противника, переміщення ОСОБА_1 призведе до зниження укомплектованості військової частини бойового складу, її боєздатності та спричинить потребу у підготовці додаткових спеціалістів. Окрім того, проінформовано, що переміщення за межі Сухопутних військ Збройних Сил України відбувається за погодженням командувача Сухопутних військ.

У зв`язку з тим, що інформація на надісланий запит була надана, на думку позивача, не в повному обсязі, 12 липня 2024 року ОСОБА_1 знову надіслав на електронну адресу Командування запит на інформацію, в якій просив надати наступну інформацію:

1) цифрову копію (сканований документ) з резолюцією посадової особи (яка проставлена згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 40 від 31.01.2024 року), що прийняла рішення, щодо не передачі пакету документів до Генерального штабу Збройних Сил України відносно мого переміщення;

2) інформацію (цифрову копію) розпорядчого документу, а саме вимоги Головнокомандувача Збройних Сил України № 15877/С/1 від 04.06.2022 року.

Поряд з цим, відповіді на такий запит надано не було.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо ненадання доступу до публічної інформації, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, регламентуєть норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939).

Публічна інформація, в розумінні ст. 1 Закону №2939, це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №2939, право на доступ до публічної інформації гарантується, в тому числі, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Ч. 1 ст. 19 Закону №2939 визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч. 3 ст. 19 Закону №2939).

Судом встановлено, що з метою реалізації права на доступ до публічної інформації ОСОБА_1 22 травня 2024 року та 12 липня 2024 року надіслав на електронну пошту Командування ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) запити на інформацію. Вказане підтверджується знімком екрану електронної поштової скриньки позивача (арк. спр. 7).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві в розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Відповідач, заперечуючи щодо отримання такого запиту, жодних доказів на підтвердження такої обставини, всупереч своєму процесуальному обов`язку, суду не надав.

З огляду на вищенаведене суд вважає доведеним факт надіслання ОСОБА_1 12 липня 2024 року на електронну пошту Командування запиту на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20 Закону №2939).

Вказані норми Закону №2939 кореспондуються такого з положеннями Інструкції із забезпечення доступу до публічної інформації в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 13.06.2017 №319 (далі Інструкція №319).

Незважаючи на вищезазначене законодавчі норми, відповідь за результатами розгляду запиту від 12.07.2024 Командуванням надана не була.

Вказана обставина свідчить про протиправну бездіяльність Командування, як розпорядника публічної інформації.

Що стосується повноти наданої відповіді на запит від 22 травня 2024 року суд зазначає наступне.

Зі змісту запиту на інформацію від 22.05.2024 вбачається, що такий стосувався надання наступної інформації:

1) до компетенції якої посадової особи відноситься видання наказу по особовому складу при переміщеннях військовослужбовців з структурних підрозділів Командування Сухопутних військ Збройних Сил України до структурних підрозділів Міністерства оборони України;

2) надати цифрову копію (сканований документ) з резолюцією посадової особи, яка прийняла рішення, щодо не передачі пакету документів до Генерального штабу Збройних Сил України відносно мого переміщення;

3) стосовно правових підстав та мотиваційного обґрунтування не прийняття позитивного рішення щодо передачі документів для розгляду в Генеральний штаб Збройних Сил України.

Так, відповідно до відповіді №765/1/1091 від 05.07.2024, за результатами розгляду такого запиту Командування виключно повідомило заявника про правові підстави та мотиви не прийняття позитивного рішення щодо передачі документів для розгляду в Генеральний штаб Збройних Сил України. Тобто фактично розглянуто виключно п. 3 запиту. Відомостей щодо причин не розгляду запиту на інформацію в іншій частині відповідь від 05.07.2024 не містить.

У наданому до суду відзиві представник відповідача вказану обставину обґрунтовує тим, що інформація, зазначена в п. 1 запиту, не відноситься до публічної інформації, оскільки документування такої інформації Командуванням не здійснюється. Стосовно ненадання на запит позивача інформації, зазначеної в п. 2 запиту, зазначає, що порядок переміщення військовослужбовців не встановлює обов`язку командира військової частини з накладення резолюції про не прийняття рішення про погодження переміщення.

Однак суд не можу вважати такі мотиви суб`єкта владних повноважень правомірними, оскільки вони не були підставою для ненадання запитуваної інформації.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 р. у справі №826/23192/15 зазначив, що вирішуючи спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.

Так, судом встановлено, що запит на інформацію від 22.05.2024 був оформлений Командуванням до розгляду в порядку Закону №2939, про що свідчить резолюція начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (арк. спр. 43). Тому, на думку суду, відповідач повинен був розглянути такий запит в порядку, передбаченому Законом №2939, а в разі неможливості з певних причин надати запитувану інформацію, повинен був повідомити позивача про причини відмови.

Нормами ст. 22 Закону №2939 визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Вказане кореспондується також з положеннями розділу V Інструкції №319, відповідно до яких Міноборони, органи військового управління мають право відмовити в задоволенні запиту на інформацію у випадках, передбачених статтею 22 Закону.

Повідомлення про відмову у задоволенні запиту, у якому мають зазначатися мотивована підстава відмови та порядок оскарження відмови, уповноважений структурний підрозділ Міноборони, орган військового управління надсилають запитувачам поштою або на їх вимогу електронною поштою, копію повідомлення - спеціальному структурному підрозділу Міноборони для обліку запитів.

Всупереч вищенаведеному лист-відповідь на запит від 22.05.2024 жодних аргументованих підстав ненадання запитуваної інформації не містить.

При вирішенні питання належного та ефективного захисту прав позивача суд враховує те, що запит від 22.05.2024 в частині п.п. 1 та 2 та запит від 12.07.2024 відповідачем взагалі по суті не розглядалися.

З огляду на зазначене, а також те, що розгляд запиту на доступ до публічної інформації відносить до компетенції розпорядника інформації, який з врахуванням законодавчих вимог та наявних можливостей, вирішує питання щодо можливості надання інформації на запит особи, суд вважає, що в даному випадку належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати Командування розглянути запити на інформацію від 22.05.2024 та від 12.07.2024 в порядку, визначеному Законом №2939.

Таким чином провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову частково.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Командування сухопутних військ Збройних сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду запитів на інформацію від 22.05.2024 та від 12.07.2024.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути надіслані ОСОБА_1 запити на інформацію від 22.05.2024 та від 12.07.2024 в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін