Справа № 500/1320/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1320/24

04 листопада 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з віку 50 років та проведення перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з дня звернення, тобто з 14.04.2019 та здійснити перерахунок по грудень 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Однак в усній формі їй було відмовлено у прийнятті заяви з доданими документами у зв`язку з відсутністю висновку ЛКК, хоча позивачем були подані всі підтверджуючі документи про інвалідність дочки. Даний висновок ЛКК ОСОБА_1 не могла отримати з незалежних від неї підстав, оскільки на багаторазові звернення в різні інстанції з невідомих причин їй відмовляли у цьому, однак із-за юридичної необізнаності, остання не знала про свої права та обов`язкове звернення в письмовій формі, отримання письмової відповіді. 08.06.2022 ОСОБА_1 вкотре звернулася уже з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про надання їй роз`яснень щодо виходу на пенсію. З 11.11.2022 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV. 13.04.2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про здійснення перерахунку пенсії з досягнення нею віку 50 років, як мати - дитини інваліда з народження, зазначивши, що від обставин, які від неї не залежали, вона не мала змоги її оформити вчасно. Листом Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області №2637-2647/1-02/8-1900/23 від 28.04.2023 повідомлено ОСОБА_1 , що якщо звернення за пенсією відбулось пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, то пенсія призначається з дати звернення. Також як одержувач пенсії вона перебуваєте на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та рекомендовано з питань пенсійного забезпечення, в тому числі щодо дати та розміру призначеної пенсії, звертатися до територіального органу Пенсійного фонду за місцем перебування на обліку.

На думку позивача, відповідачами безпідставно відмовлено в призначенні пенсії за віком з віку 50 років та проведенні перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.03.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк, достатній для усунення її недоліків (із зазначенням способу їх усунення) до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 01.04.2024 визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву залишено без руху та встановлено строк, достатній для усунення її недоліків (із зазначенням способу їх усунення) до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 18.04.2024 відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2024 скасовано ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 про повернення позовної заяви та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 04.09.2024 визнано поважними підстави пропуску та поновлено строк звернення до суду з цією позовною заявою. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати усі матеріали, що стали підставою для відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з віку 50 років та проведення перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року, у тому числі рішення про відмову в призначенні пенсії та копії усіх документів, поданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії, крім тих, які вже долучені до позову.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із заявою про призначення дострокової пенсії за віком від 11.11.2022 до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. До заяви про призначення пенсії були надані документи, видані після 2019 року (після досягнення 50 річного віку), а саме, свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 № НОМЕР_1 видано 27.10.2022, висновок ЛКК про наявність у ОСОБА_2 відповідних медичних показань № 213/01 видано 11.11.2022, (додатково) посвідчення дитини з інвалідністю серії НОМЕР_2 видано 20.10.2020. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення № 75 від 21.11.2022 про призначення дострокової пенсії за віком з 11.11.2022. Відповідач звертає увагу, що 13.04.2019 ОСОБА_1 з письмовою заявою про призначення дострокової пенсії за віком з віку 50 років не зверталась. Таким чином, для призначення дострокової пенсії з дня досягнення пенсійного віку 50 років (тобто з 13.04.2019) відсутні підстави, оскільки: первинне звернення за призначенням дострокової пенсії відбулось після досягнення 50 річного пенсійного віку та спливу трьох місяців після встановленого пенсійного віку; враховуючи дати надання медичними установами документів щодо наявності інвалідності з дитинства (висновок ДКК) підтверджується факт відсутності необхідних документів на час досягнення 50 річного віку.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 11.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення дострокової пенсії за віком згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Головним управління Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення № 75 від 21.11.2022 про призначення дострокової пенсії за віком з 11.11.2022. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №2238-2364/І-02/8-1900/22 від 20.06.2022 проінформовано позивача щодо можливості одержання ним дострокової пенсії. 13.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку її пенсії. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 2637-2647/І-02/8-1900/23 від 28.04.2023 повідомлено ОСОБА_1 про те, що їй слід звернутись до територіального органу Пенсійного фонду за місцем перебування на обліку. Звертає увагу суду на те, що 13.04.2019 ОСОБА_1 з письмовою заявою до Головного управління про призначення дострокової пенсії за віком з віку 50 років не зверталась, тобто первинне звернення за призначенням дострокової пенсії відбулось після досягнення 50 річного пенсійного віку та поза межами 3-х місячного періоду після встановленого пенсійного віку. Таким чином, для призначення дострокової пенсії з дня досягнення пенсійного віку 50 років (тобто з 13.04.2019) відсутні підстави.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії № НОМЕР_1 від 27.10.2022.

Згідно з висновком ЛКК № 312/01 від 11.11.2022 ОСОБА_2 мала медичні показання для визначення її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №2238-2364/І-02/8-1900/22 від 20.06.2022, за результатами розгляду звернення позивача, проінформовано щодо можливості одержання дострокової пенсії за віком.

11.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення № 75 від 21.11.2022 про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком з 11.11.2022.

Листом Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області №2637-2647/1-02/8-1900/23 від 28.04.2023, за результатами розгляду звернення позивача, повідомлено, що якщо звернення за пенсією відбулось пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, то пенсія призначається з дати звернення. Також як одержувач пенсії ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та рекомендовано з питань пенсійного забезпечення, в тому числі щодо дати та розміру призначеної пенсії, звертатися до територіального органу Пенсійного фонду за місцем перебування на обліку.

Не погоджуючись з діями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з віку 50 років та проведення перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-ІV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону №1058-ІV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону №1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами ч.1 ст.44 Закону № 1058-ІV визначено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.4 ст.45Закону № 1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45Закону № 1058-ІV).

На виконання зазначених норм Закону №1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п.1.7 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно із п.1.8 Порядку № 22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок) пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку. При цьому, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961, якою внесені зміни до Порядку № 22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Внесені зміни передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Відповідно до п.1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з п.4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами п.4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вищезазначених норм Порядку №22-1 свідчить про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території. Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Як встановлено судом, 11.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення № 75 від 21.11.2022 про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком з 11.11.2022.

Та обставина, що ОСОБА_1 з 11.11.2022 отримує дострокову пенсію за віком згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, сторонами не заперечується.

Спір у цій справі виник з приводу того, що на думку позивача, відповідачами протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком з віку 50 років (з 13.04.2019) та проведенні перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року.

Ухвалою суду від 04.09.2024 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати усі матеріали, що стали підставою для відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з віку 50 років та проведення перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року, у тому числі рішення про відмову в призначенні пенсії та копії усіх документів, поданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії, крім тих, які вже долучені до позову.

Однак матеріали справи не містять заяви та підтвердження того, що позивач звертався, починаючи з 13.04.2019 по грудень 2022 року до пенсійного органу з приводу призначення пенсії. Наявна лише заява позивача, яка датована 11.11.2022.

Покликання позивача на усну форму звернення та консультації з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області, що мали місце відповідно до відомостей Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України 22.01.2022 та 23.02.2022, судом не береться до уваги, оскільки положеннями Закону №1058-IV та Порядку №22-1 встановлений чіткий порядок звернення до пенсійного органу щодо призначення пенсії.

Таким чином, для призначення дострокової пенсії з дня досягнення пенсійного віку 50 років (13.04.2019) відсутні підстави, оскільки первинне звернення за призначенням дострокової пенсії відбулось 11.11.2022 після досягнення 50 річного пенсійного віку та спливу трьох місяців після встановленого пенсійного віку.

Серед іншого, п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За змістом пп.6 п.2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку, - документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність.

Відповідно до п.2.17 Порядку № 22-1 при призначенні пенсій матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Згідно з п.2.18 Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 (справа №330/2181/16-а) підтримано позицію Верховного Суду України у постанові від 27.05.2014 (справа №21-133а14) та сформульовано наступний правовий висновок, який відповідно до положень ст.242 КАС України, є обов`язковим для врахування судом.

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття "особа з інвалідністю" на момент виникнення спірних відносин установлювався у ст.2 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі Закон № 875-ХІІ), а також ст.1 Закону України від 06.10.2005 №2961-ІV "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" (далі Закон № 2961-ІV). Зокрема, такий статус могла мати особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абз.3 ст.1 Закону № 2961-ІV дитина-інвалід - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові наголосила й на тому, що визначення терміну "інвалід з дитинства" не міститься ані в Законі № 875-ХІІ, ані в Законі України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю". При цьому за змістом абз.2 п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2099 № 1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з п.14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до досягнення дитиною шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.12 ст.7 Закону № 2961-ІV положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917, визначено надання висновку про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Отже, відповідний висновок МСЕК дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058-IV. Такий висновок передбачений п.2.18 Порядку № 22-1.

При цьому визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття "інваліда з дитинства", а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.12.2021 у справі № 336/2781/17-а (2а/336/294/17), від 18.01.2022 у справі № 448/1650/17, від 19.01.2022 у справі № 636/2618/17, від 18.07.2022 у справі № 448/1650/17.

За таких обставин позивач для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства повинен був надати відповідачу висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

З матеріалів справи видно, що згідно з з висновку ЛКК №230/1 від 14.04.2020 та висновку ЛКК № 372/02 від 15.05.2020 донька позивача не могла бути визнаною дитиною з інвалідністю до шестирічного віку.

Натомість висновок ЛКК № 312/01, відповідно до якого донька позивача мала медичні показання для визначення її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, датований 11.11.2022.

Відтак зазначений висновок ЛКК не міг бути наданий позивачем для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства до 11.11.2022, що підтверджується факт відсутності необхідних документів на час досягнення ОСОБА_1 50 річного віку.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач не звертався до пенсійного органу за призначення пенсії у період з 13.04.2019 до 10.11.2022, в тому числі з висновком лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та за перерахунком пенсії, призначеної з 11.11.2022, у період з 11.11.2022 по грудень 2022 року.

При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішення про відмову в призначенні чи перерахунку пенсії не приймало та правомірно розглянуло звернення ОСОБА_1 , за результатами яких надіслано лист №2238-2364/І-02/8-1900/22 від 20.06.2022 та лист №2637-2647/1-02/8-1900/23 від 28.04.2023, за правилами, передбаченими Законом України "Про звернення громадян".

Суд зазначає, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав, яке випливає з конституційного положення, закріпленого у ст.55 Конституції України.

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з віку 50 років (13.04.2019) та проведення перерахунку з 14.04.2019 по грудень 2022 року за відсутності порушення його прав, свобод та інтересів у спірних правовідносинах, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл.Соборна, 3, м.Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.