Справа № 440/11319/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/11319/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги:

визнати бездіяльність Пенсійного фонду України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо незарахування періоду роботи ОСОБА_1 у Споживчому товаристві "Магія" у повному обсязі протиправною;

скасувати рішення управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 29.08.2024 № 89;

зобов`язати Пенсійний фонд України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 09 лютого 2023 року зарахувавши до її страхового стажу період роботи у Споживчому товаристві "Магія" відповідно записів № 11 та № 12 у трудовій книжці НОМЕР_1 із врахуванням встановлених обставин та викладених судами висновків.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Чернівецькій області), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 30.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 17.10.2024 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання цієї позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі №440/11319/24.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що пенсійним органом безпідставно не зараховано, період роботи позивача починаючи з 07.03.2001 по 15.06.2010 в повному обсязі, тільки на підставі даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Виконуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №440/1530/23, відповідач рішенням від 29.08.2024 №89 повторно відмовив у достроковому призначенні пенсії за заявою від 09.02.2023, не зарахувавши в повному обсязі період роботи в Споживчому товаристві "Магія" (з 07.03.2001 по 15.06.2010).

Обставина незарахування цього періоду у повному обсязі встановлена і оцінена судами першої і апеляційної інстанцій як безпідставна. Спірний період роботи підтверджується належним доказом - трудовою книжкою НОМЕР_1 з відповідними записами № 11 та № 12.

16.10.2024 до суду надійшов відзив, у якому представник ГУ ПФУ в Чернівецькій області проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначала, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, розраховано стаж, який склав 30 років 1 місяць 9 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Водночас, право на пенсію визначається з урахуванням декількох факторів, а саме:

- досягнення встановленого законодавством віку;

- набуття необхідного страхового стажу.

За нормами статті 26 Закону 1058- ІV починаючи з 1 січня 2024 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу - не менше 31 рік.

Звертала увагу суду, що наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважала, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у позивача відсутнє право на призначення дострокової пенсії у зв`язку з відсутністю на час звернення за призначенням пенсії страхового стажу необхідної тривалості.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

Наказом про звільнення працівника від 11.01.2023 №1/23 було розірвано трудовий договір (контракт) із ОСОБА_1 та її було звільнено із займаної посади. Підстава для розірвання трудового договору зміна в організації виробництва і праці (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП), зокрема: реорганізація роботодавця, що підтверджується рішенням загальних зборів учасників товариства від 11.01.2023.

12.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітної з призначенням виплати допомоги по безробіттю.

12.01.2023 ОСОБА_1 надано статус безробітної.

03.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості із заявою, в якій просила припинити реєстрацію в центрі зайнятості та видати клопотання до пенсійного органу про достроковий вихід на пенсію.

13.02.2023 Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості надано позивачу відповідь №16/46/182-23, в якій позивачці було повідомлено, що реєстрацію в центрі зайнятості припинено 06.02.2023, а також повідомлено, що за результатами звірки шляхом обміну інформацією між Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Пенсійним фондом України дата настання права на пенсію по персональній картці позивача становить 10.07.2027, повідомлено, що 06.02.2023 Філією направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, на даний час підстави для видання клопотання до Пенсійного фонду України щодо дострокового виходу на пенсію відсутні.

09.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 16.02.2023 №89 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 1 місяць 9 днів; період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006 до страхового стажу не зараховувався, про що свідчить протокол розрахунку стажу від 17.02.2023 форми РС-право .

Позивач, не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 16.02.2023 №89, вважаючи що пенсійний орган безпідставно не зарахував період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006 у Споживчому товаристві "Магія" та одночасно приватним підприємцем, звернулася до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №440/1530/22, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2024, зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006 у Споживчому товаристві "Магія" та одночасно приватним підприємцем, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

29.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення за №89 про відмову у призначенні пенсії.

У рішенні від 29.08.2024 відповідач зазначив, що:

- вік заявниці 58 років;

- для виходу на пенсію при досягненні 60 років у 2024 році необхідна тривалість страхового стажу становить 31 рік;

- право на призначення дострокової пенсії відсутнє у зв`язку з відсутністю на час звернення за призначенням пенсії страхового стажу необхідної тривалості.

Позивач не погодилася з рішенням від 29.08.2024 №89, яким повторно відмовлено у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-ІV (далі - Закон №1058) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058- ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 5 Закону №1058 виключно цим Законом визначаються, зокрема: умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Розділом XIV Закону 1058 врегульовано питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до пункту 6 статі 115 Закону №1058, особи, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилося не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, за умови їх реєстрації у державній службі зайнятості та відсутності підходящої для них роботи якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону мають право на призначення дострокової пенсії за віком.

У частині першій статті 26 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років, з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкція № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.

Згідно пункту 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

В пункті 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Висновки щодо правозастосування

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву:

1) наявність страхового стажу ОСОБА_1 ;

2) досягнення ОСОБА_1 необхідного віку.

Щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 07.03.2001 по 15.06.2010 у Споживчому товаристві "Магія" відповідно записів № 11 та № 12 у трудовій книжці НОМЕР_1 , суд зазначає таке.

ОСОБА_1 прийнята 07.03.2001 на посаду бухгалтера Споживчого товариства "Мрія", 15.06.2010 звільнена (записи у трудовій книжці 11,12) /а.с. 7/.

Вказані записи виконано без перекреслень та виправлень, у чіткій послідовності та відповідності до дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

Отже, спірний період роботи підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Суд також зазначає, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи

Таким чином, пенсійним органом безпідставно не зараховано період роботи позивача починаючи з 07.03.2001 по 15.06.2010 в повному обсязі, тільки на підставі даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічного висновку про безпідставність незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 07.03.2001 по 15.06.2010 дійшов Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21.08.2024 у справі №440/1530/22.

При вирішенні спору суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а, 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, 30 вересня 2019 року у справі № 316/1392/16-а, відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Так, несплата роботодавцем страхових внесків, як єдина підстава у відмові призначення пенсії є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, 09 вересня 2019 року у справі №242/5448/16-а, від 31 жовтня 2019 року у справі №235/7373/16.

При повторному розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.02.2023 на виконання рішення суду у справі №440/1530/22 відповідач зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.2006 по 31.12.2006 у Споживчому товаристві "Магія", внаслідок чого страховий стаж склав 30 років 1 місяць 9 день.

Отже, з розрахунку страхового стажу виявлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01.01.2015 по 31.12.2015 у Споживчому товаристві "Магія".

З метою захисту прав позивача та з урахуванням висновків, викладених вище, а також висновків, викладених Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 21.08.2024 у справі №440/1530/22, суд визнає належним способом захисту прав позивача зобов`язання ГУ ПІУ в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи позивача з 01.01.2015 по 31.12.2015 у Споживчому товаристві "Магія".

Також у спірному рішенні від 29.08.2024 відповідач зазначає, що для виходу на пенсію при досягненні 60 років у 2024 році необхідна тривалість страхового стажу становить 31 рік.

Проте, суд звертає увагу відповідача на те, що ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснило повторний розгляд заяви ОСОБА_1 , поданої 09.02.2023. У період звернення пенсіонера за призначенням пенсії з 01.01.2023 по 31.12.2023 страховий стаж мав становити не менше 30 років.

У 2024 році ОСОБА_1 зі заявою про призначення пенсії не зверталася, відповідач повторно розглянув заяву від 09.02.2023 року, а не заяву, подану в 2024 році, відповідно, мав застосовувати вимоги до страхового стажу станом на дату звернення, а не на дату повторного розгляду заяви.

Отже, ОСОБА_1 мала понад 30 необхідних років страхового стажу, що підтверджено розрахунком стажу, доданим до відзиву, а тому, відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного страхового стажу й віку.

Щодо досягнення необхідного віку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на дату звернення (09.02.2023), суд зазначає таке.

В спірному рішенні від 29.08.2024 відповідач зазначив вік заявника 58 років, тобто вік визначений станом на дату звернення зі заявою про призначення пенсії (09.02.2023). При цьому, необхідний страховий стаж 31 рік визначений на дату повторного розгляду заяви (2024 рік), замість необхідних 30 років протягом 2023 року.

Тобто, відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач свідомо маніпулював нормами Закону 1058 в тій редакції, які були вигідні йому з метою обґрунтування відмови у призначенні пенсії, занизивши вік заявника та завищивши вимогу про наявність необхідного страхового стажу.

Визначаючись щодо достатності пенсійного віку 58 років станом на дату звернення ОСОБА_1 зі заявою про призначення пенсії, суд зазначає таке.

Спірні у цій справі правовідносини врегульовані двома законодавчими актами, а саме Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Законом України Про зайнятість населення.

При цьому, вказані норми по-різному регулюють питання дострокового виходу на пенсію.

Так, пункт 6 частини першої статті 115 Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування говорить про те, що умовою для дострокового виходу на пенсію є, з-поміж іншого, умови реєстрації особи у державній службі зайнятості, а частина пера статті 49 Закону України Про зайнятість населення вказує на таку умову для дострокового виходу на пенсію, як реєстрація протягом 30 календарних днів з дати звільнення у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Суд зазначає, що у справах Щокін проти України (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та Серков проти України (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що: національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, а також з огляду на принцип правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України, обов`язкові умови для дострокового виходу на пенсію мають визначатись відповідно до пункту 6 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таке застосування судом вказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

До того ж, на користь застосування у спірних правовідносинах норм пункту 6 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування свідчить і те, що цей закон є спеціальним і визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

В свою чергу, Закону України Про зайнятість населення визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Також, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, пунктом 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) встановлено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення з відповідними запитами до установ, підприємств, організацій.

У постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а Верховний Суд зазначив про те, що орган, що призначає пенсію має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, органи Пенсійного фонду України в межах своїх повноважень зобов`язані розглянути та, за необхідності, перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів.

Таким чином, суд констатує, що станом на 09.02.2023 (дату звернення) вік ОСОБА_1 58 років та страховий стаж понад 30 років були достатніми для призначення ОСОБА_1 пенсії.

Однак, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 29.08.2024 №89 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Таким чином, на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 мала необхідний страховий стаж не менше 30 років.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періоду роботи позивача з 01.01.2015 по 31.12.2015 у Споживчому товаристві "Магія" до страхового стажу ОСОБА_1 є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Права позивача порушені саме рішенням від 29.08.2024 №89 про відмову у призначенні пенсії, тому підстави визнавати протиправною бездіяльність відповідача у даному випадку відсутні.

За таких обставин суд, вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2024 №89 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу та недосягнення пенсійного віку та ці аргументи були спростовані судом у ході розгляду справи, враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж ті, що зазначались вище та приймаючи до уваги, що судом обраховано загальний страховий стаж позивача (який є більшим за 30 необхідних років), - належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 09.02.2023 (з дати звернення) з урахуванням пункту 6 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.02.2023 було визначено ГУПФ України в Чернівецькій області, то саме останнє має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи частини другої статті 9 КАС України, приймаючи до уваги докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 09.02.2023 з урахуванням пункту 6 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2015 у Споживчому товаристві "Магія".

Після призначення ОСОБА_1 пенсії у територіального органу Пенсійного фонду, на обліку в якому перебуватиме позивач, виникне обов`язок здійснити відповідні виплати.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилам статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою суду від 17.10.2024 відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позову до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, зважаючи на відстрочку сплати судового збору позивачем до ухвалення рішення у справі, суд визнає за доцільне стягнути належний за подання цього позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Центральна площа, 3, м. Чернівці Чернівецька область, 58002, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2024 №89.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 09.02.2023 з урахуванням пункту 6 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.01.2015 по 31.12.2015 у Споживчому товаристві "Магія".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков