Справа № 600/1257/24-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа №600/1257/24-а

адміністративне провадження №К/990/40471/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 600/1257/24-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, щодо невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 разової грошової допомоги (виплати) до Дня Незалежності України, передбаченої частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 від 22 жовтня 1993 року (в редакції від 25 грудня 1998 року) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, розрахованих відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу (виплату) до Дня Незалежності України, передбачену частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 від 22 жовтня 1993 року (в редакції від 25 грудня 1998 року) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, розрахованих відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 600/1257/24-а та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі №440/14216/23.

На думку позивача за своїм змістом і ознаками виплата щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік як учаснику бойових дій є аналогічною до виплати, що була предметом розгляду у справі №440/14216/23.

У висновку Верховного Суду, викладеному у рішенні від 05 березня 2024 року у зразковій справі №440/14216/23, зазначено, що за своєю природою передбачена частиною 5 статті 13 Закону №3551-XII виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни. Відтак, запроваджену Законом №2983-ІХ разову грошову виплату до Дня Незалежності України за її правовою природою не слід вважати новим видом соціального забезпечення для осіб з інвалідністю внаслідок війни. Водночас, зміна розміру допомоги у зазначений спосіб звужує досягнутий високий рівень соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни, відтак не може вважатись рівноцінною як це передбачає стаття 2 Закону №3551-XII, що, своєю чергою, суперечить також статтям 17, 22 Конституції України.

Отже, позивач вважає розмір разової грошової допомоги до Дня Незалежності у 2023 році, який підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати таку виплату, повинен визначатися частиною п`ятою статті 12 Закону №3551-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367 та має складати п`ять мінімальних пенсій за віком.

Наведені аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 600/1257/24-а.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 600/1257/24-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Чернівецького окружного адміністративного суду справу № 600/1257/24-а.

Установити учасникам справи строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій