Справа № 620/12023/24
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Чернігів Справа № 620/12023/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі також відповідач-3), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі також відповідач-4), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі також відповідач-5), у якому просить (з урахуванням уточненого позову):

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.07.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.08.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.08.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.08.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 03.02.2003 по 03.02.2014 на посаді тракториста-комбайнера, з 01.04.2014 по 25.11.2014 на посаді тракториста, з 03.06.2015 по 04.01.2016 на посаді тракториста-комбайнера, з 26.04.2016 по 29.01.2019 на посаді тракториста-машиніста, з 19.04.2019 по 18.04.2019 на посаді тракториста-машиніста та з 22.06.2020 по 07.04.2024 на посаді тракториста-машиніста у ТОВ «КРОК-УкрЗалізБуд» згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.2002 та довідки №16/05 від 16.05.2024 та призначити мені пенсію відповідно до п.3 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.04.2024.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що після досягнення ним 55 річного віку та маючи трудовий стаж на посаді тракториста - машиніста в сфері сільського господарства позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішеннями від 27.08.2024 № 19 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, від 16.08.2024 № 19 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, від 01.08.2024 № 19 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, від 10.07.2024 № 19 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідачі відмовили позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу тракториста-машиніста у сільському господарстві, що передбачено статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач з рішенням відповідачів про відмову у призначені пенсії не згодний, оскільки вважає, що він досяг відповідного віку та має необхідний загальний стаж, у тому числі спеціальний стаж роботи. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Відповідач-4 зазначає, що вік позивача - 55 років. До пільгового стажу позивача не зараховано всі періоди роботи відповідно до довідки № 16/05 від 16.05.2024, оскільки відсутній підпис інспектора відділу кадрів. Крім того, відповідач наголошує на тому, що відсутня інформація, що «КРОК-УкрЗалізБуд» відносяться до підприємств сільського господарства та займаються виробництвом сільськогосподарської продукції. За наданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. Страховий стаж позивача становить 36 років 07 місяців 01 день, стаж роботи на посаді тракториста-машиніста не підтверджено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позов у строк, встановлений судом, не подали.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.09.2024 повернуто без розгляду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.10.2024 повернуто без розгляду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 04.10.2024 № 2500-0802-8/66997 повернуто без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку 55 років та маючи трудовий стаж на посаді тракториста - машиніста в сфері сільського господарства, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування» (а.с.30-33).

Вказана заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області прийнято рішення № 19 від 10.07.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Згідно наданих документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, вік позивача 55 років, страховий стаж становить 36 років 07 місяців 01 день. У рішенні зазначено, що до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності, стаж роботи на посаді тракториста-машиніста не підтверджено. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно до довідки № 16/05 від 16.05.2024, оскільки відсутній підпис інспектора відділу кадрів та відсутня інформація, що «КРОК-УкрЗалізБуд» відноситься до підприємств сільського господарства та займається виробництвом сільськогосподарської продукції (а.с.40).

Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області прийнято рішення № 19 від 01.08.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Вік заявника 55 років 03 місяці. Страховий стаж становить 36 років 06 місяців 25 днів, страховий стаж роботи на посаді тракториста-машиніста в с-г після рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 19.07.2024 № 10 становить 10 років 10 місяців 12 днів (а.с.39).

Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області прийнято рішення № 19 від 16.08.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Вік позивача 55 років 04 місяці 02 дні. Страховий стаж становить 36 років 09 місяців 25 днів. Стаж роботи на посаді тракториста становить 10 років 10 місяців 12 днів. За доданими документами до спеціального стажу не зараховано пільгову довідку № 16/05 від 16.05.2024, оскільки довідка не завірена підписом інспектора з кадрів, а також у довідці не зазначено не повну підставу видачі. Крім того у рішенні зазначено, що у даних реєстру застрахованих осіб відсутні відомості спеціального стажу, зазначена довідка потребує перевірки (а.с.38).

Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області прийнято рішення № 19 від 27.08.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Вік позивача 55 років 04 місяці 12 днів, страховий стаж становить 36 років 9 місяців 25 днів, пільговий стаж складає 10 років 10 місяців 12 днів. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно до довідки № 16/05 від 16.05.2024, оскільки у долученому до пенсійної справи статуту ТОВ «КРОК-УкрЗалізБуд» відсутні інформація, що підприємство відноситься до сільського господарства та займається виробництвом сільськогосподарської продукції. У зазначеній довідці зазначена посада «тракторист-комбайнер», що не відповідає посаді, яка передбачена пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.37).

Не погоджуючись з відмовами відповідачів у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі також Закон №1058).

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 29 років (при зверненні з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року), з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснений в листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, відповідно до якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо вміжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Таким чином, умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV є виконання особою робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку; наявність кількості відповідного стажу.

Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, а також у постановах від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17, від 16 січня 2023 року у справі №171/843/17.

Судом встановлено, що позивач, при зверненні до органу пенсійного фонду надав трудову книжку з відповідними записами.

Так, згідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено, що:

- відповідно до записів № 3, 4 працював у ТОВ «Крок-УкрЗалізБуд» з 03.02.2003 по 03.02.2014 на посаді тракторист-комбайнер;

- відповідно до записів № 7,8, працював трактористом у ТОВ «Крок-УкрЗалізБуд» з 01.04.2014 по 25.11.2014;

- відповідно до записів № 11,12 працював трактористом-комбайнером у ТОВ «Крок-УкрЗалізБуд» з 03.06.2015 по 04.01.2016;

- відповідно до записів № 15,16, 17 працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Крок-УкрЗалізБуд» з 26.04.2016 по 29.01.2019;

- відповідно до записів № 20,21 працював у ТОВ «Крок-УкрЗалізБуд» з 19.04.2019 по 06.12.2019 на посаді тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва;

- відповідно до записів № 24, працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Крок-УкрЗалізБуд» з 22.06.2020 (а.с.12-20).

Крім того, судом встановлено, що позивачу видано посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 (а.с.43).

Суд зазначає, що записи в трудовій книжці не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.

На підтвердження факту зайнятості позивача у сільськогосподарському виробництві ОСОБА_1 надано до суду копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 19.07.2024 № 10, відповідно до якого підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста з 01.01.1991 по 31.12.2000, а стаж роботи на цій посаді за 1989-1990 роки за фактично відпрацьовані дні, що зараховується до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.21-22); копію довідки Обичівського старостинського округу № 2 Малодівтцької селищної ради № 40 від 11.07.2024 (а.с.23); копію відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) у колгоспному виробництві (а.с.24); копію трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 (а.с.25-29).

Відповідно до копії довідки ТОВ «КРОК-УКРЗАЛІЗБУД» від 16.05.2024 № 16/05 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРОК-УкрЗалізБуд» і за період з 03.02.2003 по 03.02.2014 виконував роботу на посаді тракториста-комбайнера і був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві; з 01.04.2014 по 25.11.2014 виконував роботу на посаді тракториста і був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві; з 03.06.2015 по 04.01.2016 виконував роботу на посаді тракториста-комбайнера і був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві; з 26.04.2016 по 29.01.2019 виконував роботу на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва і був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві; з 19.04.2019 по 06.12.2019 виконував роботу на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва і був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві; з 22.06.2020 по даний час виконував роботу на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва і був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду у рослинництві. У додаткових відомостях зазначено, що вказані відомості зараховуються до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно п.2 п.п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.41-42).

Однак посилання на вказані обставини, у тому числі, довідки та їх оцінка в оскаржуваному рішенні відсутнє, а відтак, твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, на переконання суду, є необґрунтованим, тим більше, що записами в трудовій книжці підтверджено, що позивач виконував роботу на посаді тракториста-машиніста, тракториста-комбайнера, тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва.

Суд зазначає, що відомості у довідках співпадають із записами в трудовій книжці позивача щодо періоду роботи, посади тракториста-машиніста, тракториста-комбайнера, тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва та роботодавця, а також підтверджують зайнятість позивача саме у сільськогосподарському виробництві.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи у поданих довідках щодо спірного періоду роботи позивача, відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні пільгового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Крім того Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. В свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Також Верховний суд України у постанові по справі № 754/14898/15-а зазначив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Отже, належним та допустимим доказом, яким підтверджується, що позивач має право на включення спірного періоду роботи до пільгового стажу є записи у трудовій книжці останнього.

Крім того судом встановлено, що відповідно до копії статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК-УкрЗалізБуд», що товариство має право займатися будь-якою господарською діяльністю (у тому числі підприємницькою), яка не суперечить законодавсту України (а.с.34 та його зворот) та згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.35-36) основним видом діяльності ТОВ «КРОК-УкрЗалізБуд», де може бути задіяно тракториста-машиніста, тракториста-комбайнера, тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, було: 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід та інші: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.46 Розведення свиней;0 1.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; 10.11 Виробництво м`яса; 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування№», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Суд вважає, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган Пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків. Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Проте відповідач цього не зробив, а при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не дав належну оцінку поданим до заяви документам та прийняв рішення про відмову у призначенні такої пенсії. Крім цього, відповідач не скористався правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, у тому числі до діючого Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрЗалізБуд», де позивач працював, зокрема, на час звернення з заявою про призначення пенсії. Будь-яких повідомлень щодо недостатності документів долучених до заяви про призначення пенсії позивач не отримував. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, спірні рішення Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області № 19 від 10.07.2024, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області № 19 від 01.08.2024, Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області № 19 від 16.08.2024, Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 19 від 27.08.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин першої, другої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), проти Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статтею 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», пунктом 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо). Суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно приписів частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтями 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.07.2024 № 19 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.08.2024 № 19 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.08.2024 № 19 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.08.2024 № 19 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 03.02.2003 по 03.02.2014 на посаді тракториста-комбайнера, з 01.04.2014 по 25.11.2014 на посаді тракториста, з 03.06.2015 по 04.01.2016 на посаді тракториста-комбайнера, з 26.04.2016 по 29.01.2019 на посаді тракториста-машиніста, з 19.04.2019 по 06.12.2019 на посаді тракториста-машиніста та з 22.06.2020 по 07.04.2024 на посаді тракториста-машиніста у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРОК-УкрЗалізБуд» згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.2002 та довідки № 16/05 від 16.05.2024 та призначити позивачу пенсію відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 08.04.2024.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн (а.с.44).

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 1150,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні ді задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.07.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.08.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.08.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.08.2024 № 19 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 03.02.2003 по 03.02.2014 на посаді тракториста-комбайнера, з 01.04.2014 по 25.11.2014 на посаді тракториста, з 03.06.2015 по 04.01.2016 на посаді тракториста-комбайнера, з 26.04.2016 по 29.01.2019 на посаді тракториста-машиніста, з 19.04.2019 по 06.12.2019 на посаді тракториста-машиніста та з 22.06.2020 по 07.04.2024 на посаді тракториста-машиніста у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРОК-УкрЗалізБуд» згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.2002 та довідки № 16/05 від 16.05.2024 та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 08.04.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1150,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром 3 під 2 п, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, .

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14005, .

Відповідач-3: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, пр-т. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005, .

Відповідач-4: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, .

Відповідач-5: Головне управління Пенсійного фонду україни в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, .

Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2024 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА