Справа № 480/4014/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2024 року Справа № 480/4014/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4014/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 13.12.1983 року по 30.11.1988 року на посаді інспектора комісії по справах неповнолітніх виконавчого комітету Лебединської районної ради народних депутатів Сумської області; з 02.02.1993 року по 02.02.1994 року на посаді завідуючої краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації; з 04.07.2001 року по 19.09.2006 року на посаді завідуючої відділом у справах сім`ї та молоді Лебединської міської ради народних депутатів; з 20.09.2006 року по 03.02.2014 року на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (перехід на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII від 16.12.1993) з 31.01.2024 року на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданої управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради від 20.02.2024 № 269/01-07, та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданої управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради від 20.02.2024 № 269/01-07.
Ухвалою суду від 21.05.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнав, зазначивши, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до стажу державної служби ОСОБА_1 зараховано період роботи з 21.04.1994 по 04.07.2001 у Лебединській міській раді народних депутатів на посаді спеціаліста 1 категорії та з 04.02.2014 по 30.04.2016 у Лебединському управлінні праці та соціального захисту населення Сумської області - разом 9 років 05 місяців 12 днів. Оскільки позивач не має 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу».
Отже, на переконання представника, факт протиправних дій щодо відмови позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» відсутній.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не скористалолся правом на подання відзиву, водночас на виконання вимог суду відповідач надав додаткові докази.
Відтак, вбачається здійснювати розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що первинно позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
31.01.2024 позивач звернулася із заявою до територіального управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просила здійснити переведення на пенсію за віком на умовах, визначених Законом України "Про державну службу" (зв. бік а.с. 46).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
При цьому, у зазначеному рішенні вказано, що розглянувши документи, надані для перерахунку пенсії встановлено, що до стажу державної служби ОСОБА_1 можливо зарахувати період роботи з 21.04.1994 р. по 04.07.2001 р. у Лебединській міській раді народних депутатів на посаді спеціаліста 1 категорії, та з 04.02.2014 р. по 30.04.2016 р. у Лебединському управлінні праці та соціального захисту населення Сумської області разом 9 років 05 місяців 12 днів.
Оскільки заявниця не має 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу».
Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначаються принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
У цій справі відсутній спір щодо загального страхового стажу та віку, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", водночас спірним є питання щодо стажу державної служби позивача.
Так, як встановлено судом, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 щодо спірного періоду наявні такі записи (а.с.12-15):
- 13.12.1983 - прийнята на посаду інспектора комісії по справах неповнолітніх виконавчого комітету Лебединської районної ради народних депутатів Сумської області (розпорядження від 16.12.1983 № 459-р);
- 30.11.1988 - звільнена з займаної посади у зв`язку з переведенням на виборчу посаду відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР (розпорядження від 15.11.1988 № 166-р);
- 01.12.1988 - зарахована на посаду відповідального секретаря правління Лебединської районної організації Сумського обласного товариства охорони пам`ятників історії та культури (розпорядження від 25.11.1988 № 127);
- 02.02.1993 - звільнена з посади відповідального секретаря правління Лебединської районної організації Сумського обласного товариства охорони пам`ятників історії та культури у зв`язку з переведенням на посаду завідуючої краєзнавчого музею (розпорядження від 22.03.1993 № 16);
- 02.02.1993 - призначена на посаду завідуючої краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації по переведенню з Лебединської районної організації Сумського обласного товариства охорони пам`ятників історії та культури (наказ від 29.01.1993 № 10/к);
- 02.02.1994 - звільнена від займаної посади завідуючої краєзнавчого музею у зв`язку з переведенням до Лебединської районної організації товариства охорони пам`ятників історії та культури відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ від 02.02.1994 № 17/к);
- 02.02.1994 - зарахована на посаду відповідального секретаря ради Лебединської районної організації Сумської обласної організації Українського товариства охорони пам`ятників історії та культури у зв`язку з переведенням з краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації (розпорядження від 14.02.1994 № 5);
- 01.07.1994 - звільнена з посади відповідального секретаря ради Лебединської районної організації Сумської обласної організації Українського товариства охорони пам`ятників історії та культури у зв`язку з переведенням на роботу в Лебединську міську раду (розпорядження від 29.07.1994 № 29);
- 21.04.1994 - прийнята на посаду спеціаліста II категорії в справах неповнолітніх Лебединської міської ради народних депутатів по переведенню з Лебединської районної організації Сумської обласної організації Українського товариства охорони пам`ятників історії та культури (розпорядження від 21.04.1994 № 53);
- 21.04.1994 - присвоєно 13 ранг (розпорядження від 21.04.1994 № 53);
- 21.06.1995 - призначена завідуючою відділом у справах неповнолітніх Лебединської міської ради народних депутатів (рішення виконкому від 21.06.1995 № 208);
- 21.06.1995- присвоєно 10 ранг держслужбовця (рішення виконкому від 21.06.1995 № 208);
- 01.03.1997 - переведена на посаду завідуючої відділом у справах сім`ї та молоді Лебединської міської ради народних депутатів (рішення виконкому від 19.03.1997 № 95);
- 23.06.1998 - призначена завідуюючою відділом у справах сім`ї та молоді Лебединської міської ради народних депутатів. Присвоєно 10 ранг (рішення виконкому від 23.06.1998 № 134-р);
- 01.07.2000 - присвоєно 9 ранг державного службовця в межах 5 категорії посад, визначених Законом України "Про державну службу" (розпорядження від 24.07.2000 № 31);
- 16.07.2001 - присвоєний 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад, визначених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування " (розпорядження від 16.07.2001 № 164-р);
- 20.09.2006 - у зв`язку зі зміною у структурі виконавчих органів посада завідуючого відділом перейменована на посаду начальника відділу (рішення 4 сесія 5 скликання міської ради від 18.07.2006);
- 03.02.2014- звільнена з посади начальника відділу у справах сім`ї та молоді у зв`язку з переведенням на робот в Управління праці та соціального захисту населення (п. 5 ст. 36 КЗпП України) (розпорядження від 03.02.2014 № 12-к);
- 04.02.2014 - призначена на посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області (наказ від 04.02.2014 № 9-к);
- 20.04.2017- переведена на посаду заступника начальника управління - начальника відділу праці як така, яка визначена переможцем конкурсу (наказ від 20.04.2017 № 22-к);
- 01.10.2017 - переведена на посаду заступника начальника управління-начальника відділу праці, сімейної та гендерної політики управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області (наказ від 29.09.2017 № 67-к);
- 10.08.2020 - звільнена із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України (наказ від 10.08.2020 № 40-к).
Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення та відзиву, відповідачем 2 до стажу державної служби зараховано лише період роботи позивача з 21.04.1994 по 04.07.2001 у Лебединській міській раді народних депутатів на посаді спеціаліста 1 категорії, та з 04.02.2014 по 30.04.2016 у Лебединському управлінні праці та соціального захисту населення Сумської області.
Водночас, звеертаючись з цим позовом до суду, позивач вказує на безпідставність неврахування відповідачем періоду її роботи з 13.12.1983 року по 30.11.1988 року на посаді інспектора комісії по справах неповнолітніх виконавчого комітету Лебединської районної ради народних депутатів Сумської області; з 02.02.1993 року по 02.02.1994 року - на посаді завідуючої краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації; з 04.07.2001 року по 20.09.2006 року - на посаді завідуючої відділом у справах сім`ї та молоді Лебединської міської ради народних депутатів; з 20.09.2006 року по 03.02.2014 року - на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, та з 04.02.2014 року по 30.04.2016 року- у Лебединському управлінні праці та соціального захисту населення Сумської області.
Оцінюючи вказані доводи, суд враховує наступне.
Статтею 46 Закону № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 частини другої якої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.
Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283, який втратив чинність 01.05.2016), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
У додатку до Порядку № 283 наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. Цим Переліком, серед іншого, передбачено виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи ОСОБА_1 з 13.12.1983 року по 30.11.1988 року на посаді інспектора комісії по справах неповнолітніх виконавчого комітету Лебединської районної ради народних депутатів Сумської області має бути врахований до стажу державної служби позивача.
Щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 02.02.1993 року по 02.02.1994 року на посаді завідуючої краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації, суд зазначає наступне.
Згідно із ст.1 Закону України «Про музеї та музейну справу» музей визначений як науково-дослідний заклад, одним з основних напрямків роботи якого є науково- дослідна діяльність.
Відповідно до п. 3 Порядку № 283, до стажу державної служби включається також: стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 № 257 (257-2004-п), незалежно від наявності перерв у роботі.
Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 № 923 до таких віднесено посади керівника (директора); заступника керівника (директора) з наукової роботи; радника при дирекції, ученого секретаря установи, організації (їхніх філій); керівника завідувача, начальника тощо), заступника керівника (завідувача, начальника тощо), головного наукового співробітника, провідного наукового співробітника, старшого наукового співробітника, наукового співробітника, молодшого наукового співробітника підрозділу (відділення, відділу, лабораторії, сектору, групи тощо), інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів, які виконують наукову, науково-технічну або науково-організаційну роботу в науково-дослідних установах, організаціях (їхніх філіях).
Підпунктом 1 частини першої статті 35 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 31 цього Закону.
У свою чергу, частиною першою статті 31 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що основними посадами наукових працівників наукових установ (їхніх філій, інших відокремлених підрозділів), наукових підрозділів юридичних осіб державної та інших форм власності є: керівник (президент, генеральний директор, генеральний конструктор, директор, начальник); заступник керівника (перший віце-президент, віце-президент, заступники генерального директора, генерального конструктора, директора, начальника) з наукової роботи; радник при дирекції наукової установи; член Президії Національної академії наук України або національної галузевої академії наук; радник Президії Національної академії наук України або національної галузевої академії наук; академік - секретар відділення (його заступники); головний учений секретар, учений секретар (їх заступники); керівник (завідувач, секретар відповідальний, головний редактор) та заступники керівника (завідувача, секретаря відповідального, головного редактора) наукового підрозділу, наукового видавництва, редакції наукового видання; головний конструктор, головний інженер, головний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу та їх заступники; провідний конструктор, провідний інженер, провідний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу; провідний редактор наукового видавництва, періодичного наукового видання; головний науковий співробітник; провідний науковий співробітник; старший науковий співробітник; науковий співробітник; науковий співробітник-консультант; молодший науковий співробітник.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи ОСОБА_1 02.02.1993 року по 02.02.1994 року на посаді завідуючої краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації має бути врахований до стажу державної служби позивача.
Щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001, зокрема, з 04.07.2001 року по 20.09.2006 року - на посаді завідуючої відділом у справах сім`ї та молоді Лебединської міської ради народних депутатів; з 20.09.2006 року по 03.02.2014 року - на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, та з 04.02.2014 року по 30.04.2016 року у Лебединському управлінні праці та соціального захисту населення Сумської області.
Так, згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) зокрема робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Суд враховує, що як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
Так, посади позивача, які вона обіймала у період з 04.07.2001 по 30.04.2016 року належать до категорії посад в органах місцевого самоврядування у силу вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.
З огляду на викладене, доводи відповідача 1 про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 року не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.
Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд враховує, що позивачем в даній позовній заяві зокрема заявлено вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській облсті провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (перехід на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII від 16.12.1993) з 31.01.2024 року.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
З урахуванням повноважень суду, що визначені статтею 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням його правової оцінки наданої судом у рішенні.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що повноваження щодо призначення пенсії особі (перехід на інший вид пенсії) відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження.
Так, статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Крім того у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача загального трудового стажу, а обов`язковою передумовою призначення пенсії є наявність визначеного законом загального стажу.
Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення на пенсію за віком від 31.01.2024 відповідно до статті 37 Закону України «Про державн службу», з зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи позивача з 13.12.1983 року по 30.11.1988 року - на посаді інспектора комісії по справах неповнолітніх виконавчого комітету Лебединської районної ради народних депутатів Сумської області; з 02.02.1993 року по 02.02.1994 року - на посаді завідуючої краєзнавчого музею Відділу культури Лебединської районної державної адміністрації; з 04.07.2001 року по 20.09.2006 року - на посаді завідуючої відділом у справах сім`ї та молоді Лебединської міської ради народних депутатів; з 20.09.2006 року по 03.02.2014 року - на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області та з 04.02.2014 року по 30.04.2016 року - на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу».
При цьому, суд враховує, що у силу абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 № 25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.01.2024 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, то саме останній має повторно розглянути заяву позивача від 31.01.2024.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданої управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради від 20.02.2024 № 269/01-07, та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданої управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради від 20.02.2024 № 269/01-07, то суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у цій частині також слід відмовити.
При цьому, суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Відтак, зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру пенсії позивача, призначеної позивачу з урахуванням даного судового рішення може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
Враховуючи зазначене, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як суб`єкта, що прийняв оскаржуване рішення.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко