Справа № 440/11907/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа №440/11907/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 07.10.2024 надійшов позов ОСОБА_1 , поданий адвокатом Єрьоміною Вікторією Анатоліївною, до Управління Служби безпеки України в Полтавській області, у якому позивач просив:

визнати протиправними дії УСБ України в Полтавській області щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 07.05.2020 в неповному обсязі, з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 07.05.2020 загалом у розмірі 117049,70 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

30.10.2024 до суду надійшов відзив на позов, у якому міститься клопотання відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду з огляду на пропуск ним строку звернення до суду з цим позовом.

Розглянувши клопотання відповідача та матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку.

Цей спір стосується нарахування й виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 07.05.2020.

У постанові від 11.07.2024 у справі №990/156/23 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок щодо питання про те, положення якої норми підлягають застосуванню у питанні визначення строку звернення до суду у справах, пов`язаних з порушенням закону про оплату праці у публічно-правових відносинах. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зазначає, що положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час недопуску до продовження виконання повноважень) у разі порушення законодавства про оплату праці. У судовій практиці усталеним є підхід щодо застосування приписів Кодексу законів про працю України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір. Такий підхід відповідає висновкам Конституційного Суду України, сформульованим у рішенні від 07.05.2002 №8-рп/2002, за змістом якого при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, суд, встановивши відсутність у спеціальних законах норм, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівника.

Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що норма статті 233 Кодексу законів про працю України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на початок виникнення спірних відносин) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).".

Тобто до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 07.09.2023 у справі №620/1201/23, від 24.10.2024 у справі №200/5154/22, від 31.10.2024 у справі №500/7140/23.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 №1-рп/99, від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

На необхідність врахування цих висновків звернув увагу Верховний Суд у постановах від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, від 07.10.2024 у справі №500/7802/23, від 31.10.2024 у справі №500/7140/23.

Отож до позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування й виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 07.05.2020 строк звернення не застосовується.

Стосовно посилань представника відповідача на постанову Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №580/9690/23 суд враховує, що за висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.09.2024 у справі №380/6701/24, від 01.10.2024 у справах №№ 620/14688/23, 160/21959/23, від 03.10.2024 у справі №460/25662/23, від 04.10.2024 у справі №200/1643/24, від 29.10.2024 у справі №460/25695/23, як такі, що прийняті пізніше.

Загалом правова позиція Верховного Суду щодо незастосовності приписів частини другої статті 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX до правовідносин з нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період до 19.07.2022 є сталою та послідовною.

Ураховуючи, що строк звернення працівника до суду є складовою механізму реалізації права на судовий захист та є належною гарантією забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач за цих обставин не може бути позбавлений права на судовий захист.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

А тому у задоволенні клопотання представника відповідача належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 5, 44, 118, 121, 122, 241, 242, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Олександр КУКОБА