Справа № 160/25876/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняСватко А.В.
представника позивача: представника третьої особи: Голубкіної Д.В. Сорокіної А.В.
26 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Павлоградської міської ради (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.08.2024 про відкриття виконавчого провадження № 75918100;
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.08.2024 про стягнення виконавчого збору;
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.08.2024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність постанов відповідача від 29.08.2024 року. Позивач зазначає, що відповідач не мав правових підстав для прийняття таких постанов, оскільки рішення суду у справі №160/9686/24 є незаконним, відповідач не врахував факт його оскарження позивачем. Також відповідач не врахував, що відповідний виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року визнано поважними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновлено Павлоградській міській раді пропущений строк звернення до суду по справі, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні на 24 жовтня 2024 року.
24 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що його дії після надходження до нього виконавчого документа відповідали вимогам законодавства.
Судове засідання, призначене на 24 жовтня 2024 року, відкладене на 29 жовтня 2024 року за клопотанням позивача.
Судове засідання, призначене на 29 жовтня 2024 року, відкладене на 05 листопада 2024 року за клопотанням позивача.
В судове засідання, призначене на 05 листопада 2024 року, з`явився представник позивача, від представника відповідача 05 листопада 2024 року надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Павлоградську окружну прокуратуру.
05 листопада 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від представника Павлоградської окружної прокуратури в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що доводи позивача є предметом апеляційного перегляд у справі №160/9686/24 та зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції в цій справі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові.
Представник третьої особи надала пояснення про відсутність підстав для задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі №160/9686/24 позовну заяву керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави до Павлоградської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Павлоградської міської ради щодо невжиття заходів з приводу набуття права власності на безхазяйне майно, а саме споруду цивільного захисту - сховище №15452, площею 950 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано Павлоградську міську раду вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме споруду цивільного захисту - сховище №15452, площею 950 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно виконавчого листа по справі № 160/9686/24, рішення суду по даній справі набрало законної сили 23 липня 2024 року та Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист 26 липня 2024 року.

В свою чергу, 26 липня 2024 року позивачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №160/9686/24 апеляційну скаргу залишено без руху.

28 серпня 2024 року стягувачем пред`явлено виконавчий лист до виконання.

29 серпня 2024 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №75918100 з примусового виконання виконавчого листа у справі №160/9686/24.

Також 29 серпня 2024 року відповідачем прийнято постанови про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року за апеляційною скаргою позивача відкрито апеляційне провадження у справі №160/9686/24.

Вважаючи постанови відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404 (далі Закон №1404).

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За ч. 7 ст. 27 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону №1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Підстави для повернення виконавчого документа визначено у ст. 37 Закону №1404, підстави для закінчення виконавчого провадження у ст. 39 Закону №1404.

Інструкцію з організації примусового виконання рішень затверджено наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція).

Згідно п. 2 розділу VI Інструкції витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Принцип законності в Україні належить до переліку конституційних. Частина друга ст. 6, частина друга ст. 19, пункт 12 частини першої ст. 92 Конституції України передбачають, що органи державної влади та місцевого самоврядування діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України. Це означає, що виключно законом визначаються повноваження, організація та порядок діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування. Ці органи діють у відповідності до режиму, за яким їм дозволено тільки те, що передбачено законом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2024 року у справі №340/4709/23.

Правомірність оскаржуваних дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд оцінює на момент їх вчинення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.07.2021 року у справі №826/17810/18.

Суд констатує, що дії відповідача в зв`язку з надходженням до нього виконавчого документу є нормативно визначеними: відповідач зобов`язаний або повернути виконавчий документ, якщо для цього існують правові підстави згідно ст. 37 Закону №1404, або згідно прямого припису ч. 5 ст. 26 Закону №1404 винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа. Винесення інших спірних постанов є обов`язковим наслідком відкриття виконавчого провадження та має похідний характер.

В цій справі доводи позивача зводяться до незгоди з рішенням суду, примусове виконання якого розпочав відповідач. Водночас, позивачем не вказано конкретного нормативного положення, згідно якого відповідач мав би діяти так, як зазначає позивач. В свою чергу суд констатує, що законодавством для наявної юридичної ситуації не передбачено іншого правомірного варіанту поведінки відповідача, окрім як відкриття виконавчого провадження.

Незгода позивача з рішенням суду як таким не впливає на поведінку державного виконавця, якому до примусового виконання пред`явлено виконавчий документ, підстави для повернення якого відсутні. Більш того, на момент такого пред`явлення не існувало навіть відкритого апеляційного провадження з перегляду відповідного рішення суду.

Відповідні інтереси позивача захищені положеннями ч. 7 ст. 27, ст. 38, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404, однак відповідачем рішення з цих питань не приймались, в зв`язку з чим це питання перебуває за межами судового розгляду в цій справі.

Отже, відповідач, прийнявши спірні постанови, діяв правомірно, оскільки його поведінка у наявній юридичній ситуації врегульована законодавством, вчинені відповідачем в цій справі дії такому законодавству відповідали, підстав для іншого варіанту правової поведінки відповідач не мав. Як наслідок, підстави для скасування таких постанов відсутні.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Павлоградської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська окружна прокуратура про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили та може бути оскаржене відповідно до положень статей 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко