Справа № 520/9629/24
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа №520/9629/24

адміністративне провадження №К/990/41043/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 520/9629/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, після проведення щорічної індексації у 2023 - 2024 роках, у розмірі, визначеному з врахуванням вимог статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці";

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2023 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника, розрахованої з дотриманням вимог статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці", а саме у розмірі 80 % його заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 40 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024, позовні вимоги позивача задоволено частково:

- визнано протиправними дії відповідача щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника, розрахованої з дотриманням вимог статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці", в розмірі 80 % його заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 40 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

- визнано протиправними дії відповідача щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.

- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника, розрахованої з дотриманням вимог статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці", в розмірі 80 % його заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 40 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2024 апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

28.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційної скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 520/9629/24, з підстав визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Скаржник, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування положень Закону України від 02.09.2008 №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці", Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №676/6529/15-а, від 11.07.2019 у справі №667/1568/16, від 06.02.2020 у справі №751/11477/16-а, від 20.11.2018 у справі №345/4616/16-а, від 18.04.2019 у справі №392/17/17 та від 13.11.2019 у справі №345/763/17.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд зазначає, що аналіз постанов Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №676/6529/15-а, від 11.07.2019 у справі №667/1568/16, від 06.02.2020 у справі №751/11477/16-а, від 20.11.2018 у справі №345/4616/16-а, від 18.04.2019 у справі №392/17/17 та від 13.11.2019 у справі №345/763/17, на які зроблено посилання в касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваного судового рішення у справі № 520/9629/24 не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними, оскільки вони ухвалені за іншого правового регулювання та фактичних обставин у справі, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

В свою чергу, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) зазначення або зазначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Отже, скаржнику необхідно усунути зазначений недолік шляхом надання до Верховного уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху).

Керуючись статтями 169, 328-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 520/9629/24 залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець,

Судді Верховного Суду