Справа № 140/25391/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/25391/23 пров. № А/857/24823/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р.. Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинського національного університету імені Лесі Українки на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Луцької окружної прокуратури в інтересах Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до Волинського національного університету імені Лесі Українки про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024, позовні вимоги заступника керівника Луцької окружної прокуратури задоволено. Зобов`язано Волинський національний університет імені Лесі Українки привести у стан готовності захисну споруду № 04056, що знаходиться за адресою: просп. Соборності, 7, м. Луцьк Волинської області з метою використання її за призначенням у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09 липня 2018 року.

09 вересня 2024 до суду першої інстанції надійшла заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №16629/24, виданого 03.09.2024 Волинським окружним адміністративним судом за результатами розгляду справи №140/25391/23.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Поновлено Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання в даній адміністративній справі.

Не погодившись з таким судомим рішенням, Волинський національний університет імені Лесі Українки оскаржив його в апеляційному порядку, просить ухвалу скасувати та прийняти нове судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В апеляційній скарзі зазначає, що із заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання вбачалося, що заявником виступає заступник керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області.

Суду першої інстанції зверталася увага на предмет того, чи може прокуратура виступати заявником про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, не будучи при цьому стягувачем у виконавчому провадженні.

Неможливість останнього ініціювати питання про поновлення вищевказаного строку обґрунтовувалася наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Тобто, вказана норма права надає право прокурору звертатися із позовами, апеляційними та касаційними скаргами, заявами про перегляд рішень за нововиявленими чи винятковими обставинами.

Інших форм реалізації повноважень не передбачено, в т.ч. і щодо поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до приписів ч. 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В розумінні статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 376 КАС України із заявами про поновлення строку для предґявлення виконавчого листа до виконання звертаються саме стягувач, а не прокурори.

Із виконавчого листа, вбачалося, що стягувачем являється Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області, і згідно чинного законодавства відсутні підстави представництва інтересів стягувача прокуратурою на стадії виконання судового рішення.

Більше того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» представниками у виконавчому провадженні не можуть бути: судді, слідчі, прокурори, працівники підрозділів, які провадять оперативно-розшукову діяльність, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання, які діють як учасники цього виконавчого провадження, виконавці та помічники приватних виконавців, крім випадків, коли вони діють як законні представники або уповноважені особи відповідного органу, що є стороною виконавчого провадження.

Неможливість участі прокуратури в якості представника стягувача підтверджується і змістом ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої особи, які на підставі закону звернулися з позовом в інтересах інших осіб (крім прокурора), беруть участь у виконавчому провадженні і користуються правами сторони виконавчого провадження, відкритого за їхньою заявою або за заявою іншої сторони в справі.

У зв`язку із тим, що чинним законодавством не передбачено право прокуратури здійснювати представництво стягувачів, то заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури мала би бути повернута чи залишена без розгляду.

Однак, Волинський окружний адміністративний суд жодним чином не мотивує причин відхилення наведених доводів в порушення ст. ст. 242, ч. 4 ст. 246 КАСУ, повністю задовольняючи заяву прокуратури.

Крім того, суд, задовольняючи заяву прокурора та поновлюючи строк для стягувача Головного управління ДНС у Волинській області, мотивував своє рішення тим, що «на звернення Луцької окружної прокуратури 03.09.2024 Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 16629/2024 у справі № 140/25391/23, де зазначено, що судове рішення у даній справі набрало законної сили 12.06.2024, проте строк предґявлення виконавчого документа до виконання становить до 17.03.2024, відтак пропуск строку предґявлення виконавчого листа до виконання не залежить від дій/бездіяльності заявника».

Однак, такі висновки суду суперечать матеріалам справи та не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до приписів ч. 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік таких причин законодавчо не визначений, їх наявність чи відсутність суд розцінює у кожній конкретній ситуації за своїм внутрішнім переконанням. При цьому, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації сторонами своїх процесуальних прав.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску.

Водночас, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 по справі №2/101 (72863555) в якій зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Із тексту виконавчого листа вбачається, що рішення набрало законної сили 16.12.2023 року, а строк пред`явлення його до виконання 17.03.2024 року.

Проте, суд першої інстанції всупереч змісту виконавчого листа констатує, що у виконавчому листі зазначено про те, що судове рішення у даній справі набрало законної сили 12.06.2024, а у зв`язку із тим, що строк пред`явлення до 17.03.2024 року, то попущено строк з незалежних від заявника дій/бездіяльності.

Суд свідомо здійснює перекручування обставин справи, тим самим надаючи «поважності» причинам пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також апелянт звертає увагу на те, що в розумінні чинного законодавства строк пред`явлення вищевказаного судового рішення розпочався із 12 червня 2024 року та мав тривати до 12 вересня 2024 року.

Стягувач у справі Головне управління ДНС у Волинській області із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання цього рішення до суду не зверталося.

Із такою заявою звернувся прокурор, на вимогу якого неправомірно видано виконавчий лист від 03.09.2024 року, де допущено описки в частині набрання рішення законної сили та строків його пред`явлення до виконання.

Подаючи 06.09.2024 року заяву про поновлення строків на пред`явлення його до виконання, строк як такий ще не закінчився, оскільки тривав до 12.09.2024 року, проте прокурор вже заявляє про пропуски строку з «поважних» причин.

Вважає, що прокурор обрав не вірний спосіб усунення порушень, допущених судом, в частині належного оформлення виконавчого листа.

В свою чергу, суд першої інстанції, здійснює підміну правовідносинам, що виникли (допущення описки в судовому у виконавчому листі) на відносини, яких ще не існувало на момент подання заяви про поновлення строку (пропущення строків для пред`явлення виконавчого листа), тим сам грубо порушуючи норми статті 376 КАС України.

З огляду на вказане, вважає, що за наведених обставин були відсутні підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, адже підставами для поновлення такого строку є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Луцької окружної прокуратури просив таку залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024, позов задоволено, зокрема, зобов`язано Волинський національний університет імені Лесі Українки привести у стан готовності захисну споруду № 04056, що знаходиться за адресою: просп. Соборності, 7, м. Луцьк Волинської області з метою використання її за призначенням у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09 липня 2018 року.

03.09.2024 Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 16629/2024 у вказаній справі, де зазначено, що судове рішення у справі № 140/25391/23 набрало законної сили 16.12.2023 (суд першої інстанції помилково вказав 12.06.2024), строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 17.03.2024.

Задовольняючи заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 у даній справі набрало законної сили 12.06.2024, тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 17.03.2024, про що зазначено у виконавчому листі № 16629/2024 від 03.09.2024.

При цьому суд вважав, що, оскільки на звернення Луцької окружної прокуратури 03.09.2024 Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 16629/2024 у справі № 140/25391/23, де зазначено, що судове рішення у даній справі набрало законної сили 12.06.2024, проте строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить до 17.03.2024, то пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не залежав від дій/бездіяльності заявника.

Однак суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань.

Згідно із пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Пунктом 5 частини третьої статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до положень ч.1 та ч. 2 ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно із частиною першою статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Колегія судів вважає за необхідне вказати, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції невірно вказав, що у виконавчому листі зазначено, що судове рішення у даній справі набрало законної сили 12.06.2024, бо у останньому вказано, що судове рішення набрало законної сили 16 грудня 2023(а.с. 239 т.1).

Крім того, поза увагою суд першої інстанції залишив ту обставину, що процесуальне становище прокурора врегульовано положеннями ст. 53 КАС України, так згідно ч. 3 згаданої статті у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відтак, вказана норма надає право прокурору звертатися із позовами, апеляційними та касаційними скаргами, заявами про перегляд рішень за нововиявленими чи винятковими обставинами, при цьому слід зауважити, що повноважень, щодо подання заяви про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання законом не передбачено

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів ч. 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

А отже, з урахуванням зазначених вище норм, із заявами про поновлення строку для предґявлення виконавчого листа до виконання звертаються саме стягувач.

У даній спірній ситуації таким стягувачем являється Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області, про що вказано у виконавчому листі, а не прокурор.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» представниками у виконавчому провадженні не можуть бути: судді, слідчі, прокурори, працівники підрозділів, які провадять оперативно-розшукову діяльність, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання, які діють як учасники цього виконавчого провадження, виконавці та помічники приватних виконавців, крім випадків, коли вони діють як законні представники або уповноважені особи відповідного органу, що є стороною виконавчого провадження.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які на підставі закону звернулися з позовом в інтересах інших осіб (крім прокурора), беруть участь у виконавчому провадженні і користуються правами сторони виконавчого провадження, відкритого за їхньою заявою або за заявою іншої сторони в справі.

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури у даному випадку не є законним представником(ст. 56 КАС України) або уповноваженою особою відповідного органу(ст. 55 КАС України).

З огляду на викладене слід вважав, що чинним законодавством не передбачено право прокурора здійснювати представництво стягувачів.

Крім того, суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, було залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024, відтак, з урахуванням зазначених вище положень ч.1 та ч. 2 ст. 255 КАС України, таке набрало законної сили 12.06.2024, відповідно, враховуючи вимоги ч.1 та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий лист міг бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців.

За таких обставин, враховуючи що виконавчий лист виданий судом 03.09.2024, а заступник керівника Луцької окружної прокуратури із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання звернувся 06.09.2024 (зареєстровано судом 09.09.2024), то слід вказати, що заява подана ще до спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

При цьому колегія судів зазначає, що порядок усунення помилок при видачі виконавчого листа врегульований ст. 374 КАС України.

З огляду на зазначене, колегія судді вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, бо судом грубо порушено норми процесуального прав, а у задоволенні заяви заступника керівника Луцької окружної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинського національного університету імені Лесі Українки задовольнити, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №140/25391/23 скасувати, в задоволенні заяви заступника керівника Луцької окружної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 04.11.24