Справа № 240/10913/22
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/10913/22

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про про встановлення судового контролю,

встановив:

Рішенням суду від 11.01.2023 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка викладена у повідомленні №0600-0216-8/27854 від 21.04.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до положень Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.382 КАСУ, в якій просить зобов"язати відповідача подати звіт про виконання рішення.

В обгрунтування заяви зазначає, що відповідачем протиправно не враховано висновків суду у рішенні від 11.01.2023, не зараховано до його страхового стажу всіх періодів роботи, в тому числі і роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням кратності та не прийнято рішення про призначення йому пенсії відповідно до положень Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідач надіслав заперечення на заяву, у яких просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на таке.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, суд прийшов до висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом. Тобто зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що, зокрема ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Матеріали справи свідчать, що на виконання судового рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 10.04.2022 та прийнято рішення № 61 від 14.02.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення, про що повідомлено листом 18422- 16278/С-02/8-0600/23 від 19.05.2023 .

Частково задовольняючи позов суд у мотивувальній частині зазначив:

" Суд зауважує, що у своїй відмові пенсійний орган не зазначив які конкретно періоди не були зараховані до страхового стажу позивача та не надав жодних аргументів щодо підстав для не зарахування відповідних періодів.

Розрахунок стажу позивача для призначення пенсії у матеріалах пенсійної справи відсутній, що позбавляє суд встановити чи зараховані всі періоди трудової діяльності позивача та якщо не зараховані, то які саме.

Отже, у своїй відмові відповідач не конкретизував та не обґрунтував які періоди не зараховано до страхового стажу позивача, з яких підстав.

Зазначене свідчить про те, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку є невмотивованою, необґрунтованою, тому визнається судом протиправною.

В той же час, суд не надає оцінку доводам позивача щодо наявності підстав для врахування періодів роботи на Крайній півночі у кратному розмірі, оскільки, як вже зазначалося, в матеріалах справи відсутній розрахунок стажу позивача для призначення пенсії.

Суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії щодо самостійного розрахунку стажу, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

При цьому, суд вправі лише перевіряти дії відповідача щодо правильності зарахування (не зарахування) того чи іншого періоду до стажу для призначення пенсії. За відсутності розрахунку стажу, у суду відсутні підстави самостійно його розрахувати."

Таким чином, суд у вказаному рішенні не вирішував питання достатності чи недостатності страхового стажу для призначення пенсії позивачу та не зобов"язував відповідача зараховувати певні періоди.

Отже, на виконання вказаного рішення, головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом. За результатами розгляду заяви прийнято відповідне рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.02.2023 №61. Будь-яких інших зобов"язань на Головне управління рішенням суду не покладено.

Про виконання судового рішення в межах покладених судом зобов"язань, ГУПФУ в Житомирській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, яке в свою чергу про вказані обставини повідомило позивача листом від 29.08.2024.

У судовому рішенні судом не встановлювався обов`язок для ГУ ПФУ у Житомирській області призначити позивачу пенсію з урахуванням відповідного страхового стажу, а лише зобов`язано повторно розглянути заяву, що і зроблено відповідачем.

Відтак, зі встановлених обставин вбачається, що між позивачем та пенсійним органом виник новий спір.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Житомирській області виконало рішення суду, що свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин норми ст. 382 КАС України.

Отже, заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 242-246, 295, 382 КАСУ,

ухвалив:

Залишити без задоволення заяву позивача в порядку ст.382 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В. Капинос