Справа № 240/16329/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/16329/24

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.06.2024 № 043169.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згаданою постановою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (порушення вимог абз. 3 ч. 1 ст. 48 цього Закону - перевезення вантажів без наявності на момент проведення перевірки щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія: за 22.05.2024 з 00:00 год. до 18:20 год., з 18:00 до 24:00 год.; 23.05.2024; 24.05.2024 з 00 год. 00. хв. по 05:40 год., з 16:30 год. до 24:00 год.; 25.05.2024; 28.05.2024, чим порушено вимоги наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. Вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки не вказано який саме пункт наказів порушено водієм, не зазначено саме відносно якого водія дані відомості мали порушення за вказані періоди, акт перевірки містить виправлення та неточності щодо годин та дат, а склад порушення, зазначений в акті, не відповідає обставинам справи. Так, пунктом 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов`язаний при собі мати: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, тобто один з цих двох документів. Відповідач в акті не зазначив таке порушення, як відсутність картки водія у ОСОБА_2 , натомість сам констатував, що така картка водія була надана під час перевірки.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

05.09.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення вантажу, обладнано повіреним контрольним пристроєм цифровим тахографом. Перевіркою виявлено відсутність щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку (роздруківок) з інформацією про час роботи та відпочинку водія ОСОБА_2 за певні періоди або бланка підтвердження діяльності за цей же період. За таких обставин відповідачем правомірно винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду 16.09.2024, представник позивача вказав, що відповідачем визначена неправильна кваліфікація можливого порушення, оскільки за порушення режиму праці та відпочинку застосовується відповідальність за абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а не відповідальність за відсутність у водія документів (абз. 3 ч. 1 ст. 60).

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність у тому числі за КВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт".

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 043 від 28.05.2024 автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 здійснював внутрішні вантажні перевезення вантажу "Відходи тріски паливної" з с. Троковичі до с. Станишівка.

Старшими державними інспекторами відділу державного нагляду (контролю) в Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті 28.05.2024 в ході рейдової перевірки на 6 км. автомобільної дороги Т0614 «Глибочиця-Клітчин-Станишівка» Житомирської області було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № AP 040531, у якому зафіксовано порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, під час перевезення вантажу "відходи тріски паливної" у ОСОБА_2 - водія транспортного засобу MAN TGX / JANMIN NW-15 з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 27.01.2023, видане ТСЦ 1841, були відсутні щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія: за 22.05.2024 з 00:00 год. до 15:20 год., з 18:00 до 24:00 год.; 23.05.2024; 24.05.2024 з 00 год. 00. хв. по 05:40 год., з 16:30 год. до 24:00 год.; 25.05.2024; 28.05.2024, чим порушено вимоги наказів Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 та № 340 від 07.06.2010.

Перевірка транспортного засобу здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку від 27.05.2024 № 001675 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області.

На підставі вказаного акта перевірки начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області 25.06.2024 винесено постанову № 043169, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи таку постанову протиправною, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон України № 2344-ІІІ, Закон України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За змістом статті 1 Закону № 2344-ІII рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

За змістом п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктами 2, 12 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 20 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 1 Закону № 2344 визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344 та п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ст. 48 Закону № 2344).

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, ст. 18 Закону № 2344 та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340).

Пунктом 1.3 Положення № 340 визначено, що його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції № 385 її розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт, "Про дорожній рух".

Згідно з п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

Згідно з п. 6.1 Положення № 340 водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

11.10.2005 набув чинності Закон України № 2819-IV від 07.09.2005 "Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)".

20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт - надання бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, норми ЄУТР розмежовують такі документи як реєстраційний листок та роздруківка.

Суд зазначає, що щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія - це тахокарти, які використовуються в аналоговому тахографі. У свою чергу, для цифрових тахографів не використовуються щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія. Для такого приладу необхідно використовувати карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення на рейдову перевірку від 27.05.2024 № 001675 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області інспекторами проведено перевірку транспортного засобу MAN TGX / JANMIN NW-15 з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Вказаний транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, що сторонами не заперечується.

За наслідками вказаної перевірки виявлено порушення, а саме:відсутні щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку (роздруківок) з інформацією про час роботи та відпочинку водія ОСОБА_2 за 22.05.2024 з 00:00 год. до 15:20 год., з 18:00 до 24:00 год.; 23.05.2024; 24.05.2024 з 00 год. 00. хв. по 05:40 год., з 16:30 год. до 24:00 год.; 25.05.2024; 28.05.2024 або бланк підтвердження діяльності за цей же період, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що складено акт перевірки № AP 040531 від 28.05.2024.

З досліджених судом даних тахографа за період 22.05.2024 по 28.05.2024 вбачається відсутність записів за періоди, відображені в акті перевірки, ці обставини підтверджуються також відеозаписом з особистого реєстратора посадової особи Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області.

Суд також зауважує, що акт перевірки № AP 040531 від 28.05.2024 водій транспортного засобу підписав без жодних зауважень.

Верховний Суд у постанові від 01.07. 2020 у справі № 803/50/17 зазначив, що діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, відсутність у водія під час перевезення вантажів передбачених законодавством документів становить склад правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Таким чином, позивачем як автомобільним перевізником допущено порушення статті 48 Закону № 2344.

Що стосується аргументів позивача з приводу неправильної кваліфікації виявленого порушення саме за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ (слід було застосувати штраф за абзацом 8 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ), то такі аргументи позивача суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

До переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону № 2344-ІІІ віднесено також інші документи, що передбачені законодавством. Зазначене підтверджується висновком Верховного Суду

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17, аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством. 3 урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбаченого Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв 'язку України № 340 від 07 06 2010.

Отже, передбачений у ст. 48 Закону № 2344-III перелік документів не є вичерпним.

Роздруківка даних роботи тахографа належить до категорії "інші документи, передбачені законодавством", посилання на що містить ст. 48 Закону № 2344-ІІІ. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час, позивач вважає правильною кваліфікацію такого порушення відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, а саме як порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів.

Разом із тим, суд зазначає, що в даному випадку під час проведення перевірки не було встановлено порушення режиму праці та відпочинку водіями транспортного засобу, що в свою чергу виключає застосування до перевізника відповідальності, визначеної абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону.

Не надано суду і таких доказів і стороною позивача, що не відповідає приписам ст.ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наявність виправлень в акті перевірки та відсутність посилань на конкретні пункти наказів Міністерства транспорту та зв`язку України, на думку суду, не спростовує наявності факту правопорушення.

Суд при вирішенні справи враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог законодавства щодо призначення та проведення рейдової перевірки, правильної кваліфікації виявлених порушень та правомірності винесення постанови від 25.06.2024 № 043169 про застосування адміністративно-господарського штрафу за допущені порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.

Зважаючи на вищевказане, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи відмову в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Щодо строку вирішення даного спору суд зазначає, що частиною 6 статті 120 КАС України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області (майдан С.П. Корольова, 12, м. Житомир, 10014) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 04 листопада 2024 р.

04.11.24