Справа № 538/1735/24
Суддя: Цімбота Л. Г.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/1735/24
Провадження № 2-адр/538/3/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря Криворучко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департамента патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
в с т а н о в и в:
21.10.2024 року через систему «Електронний суд» Нечіпайло Р.С., в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаною заявою і просить ухвалити додаткове рішення у справі № 538/1735/24, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. В обгрунтування заяви вказав, що 16.10.2024 Лохвицький районний суд Полтавської області ухвалив рішення у справі № 538/1735/24 (провадження № 2-а/538/26/24), яким адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Нечіпайло Р.С. до ОСОБА_2 , Департамента патрульної поліції задовольнив, скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2948268, винесену інспектором 1 взводу 3 роти 1 бат. УПП у Вінницькій обл. ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн. В прохальній частині позовної заяви у справі, окрім інших, міститься вимога про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. В 4 розділі позовної заяви, представник позивача адвокат Нечіпайло Р.С. письмово заявив про подання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Отже, позивач зробив заяву про відшкодування судових витрат, до складу яких входять витрати на правничу допомогу, до закінчення судових дебатів у справі.
За приписами частини 3 статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Судом прийнято рішення розглядати заяву позивача про ухвалення додаткового рішення без учасників справи, що не суперечить приписам ч. 3 ст. 252 КАС України. На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 132 КАС України).
Відповідно до приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За правилами частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути
співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також
судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Згідно додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України» від 13 червня 2014 року, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16, зокрема зазначив, що на підтвердження витрат на правничу допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як встановлено судом, при ухваленні 16.10.2024 року рішення у даній справі розподіл судових витрат не був вирішений у повному обсязі.
Представником позивача у позовній заяві зазначенопро подання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Так, в матеріалах справи міститься: копія ордеру про надання правничої допомоги Серії АВ № 1152606 від 09.09.2024 року, копія договору № 06/09 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.09.2024 року укладений між адвокатом Нечіпайло Р.С. та Соколенком І.О., копія Акту про прийняття-передачі наданих послуг від 18.10.2024 року.
Відповідно до п.1.6 даного Договору, сторони дійшли згоди, що вартість професійної правничої (правової) допомоги (розмір гонорару Адвоката) становить фіксований розмір 5000,00 грн. Клієнт сплачує Адвокату гонорар протягом чотирнадцяти банківських днів з моменту набрання законної сили судового рішення за результатами розгляду позову про скасування постанови. Підписання будь-яких додаткових документів (актів приймання передачі наданих послуг, тощо) та/або надання Адвокатом рахунку-фактури для сплати гонорару не потрібно.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд доходить висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139 КАС України, суд,
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , Департамента патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Лохвицький районний суд Полтавської області.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота