Справа № 380/8876/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/8876/24 пров. № А/857/22869/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі № 380/8876/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції Клименко О.М.,

час ухвалення рішення 07 серпня 2024 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 07 серпня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі апелянт, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача по ненаданню мені відповіді на клопотання від 15 березня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_1 інваліду 2-ї групи. Пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.09.2024 звернувся до відповідача із клопотанням від 14.03.2024 про перерахунок його пенсійного забезпечення як особи з інвалідністю другої групи, однак відповіді не отримав, що свідчить про протиправну бездіяльність пенсійного органу. Стверджує, що вимоги його клопотання повинні бути виконані відповідачем.

У зв`язку з наведеним адміністративний позов просив задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 у справі №380/8876/24 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 14.03.2024 (зареєстроване 15.03.2024) про перерахунок пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14.03.2024 про перерахунок пенсії (зареєстроване 15.03.2024), прийнявши рішення за результатами його розгляду із врахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідне клопотання позивача відповідачем розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки ОСОБА_1 неналежно звернувся щодо проведення перерахунку пенсії, як про це зазначено за порядком №22-1

Відповідне клопотання розглянуто та надано роз`яснення про вищесказане листом від 28.03.2024 за №8866-8648/Ф-52/8-1300/24, який скеровано пенсіонеру на адресу, яка знаходиться в матеріалах його пенсійної справи, однак у позовній заяві та у клопотанні від 14.03.2024 зазначена інша адреса.

Пенсіонер ОСОБА_1 не повідомив орган Пенсійного фонду про зміну місця проживання та інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення.

Наголосив, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка відповідно до Порядку №22-1 про перерахунок пенсії.

Тобто, з позиції апелянта, незалежно від наявності права особи на пенсію чи на перерахунок пенсії існує обов`язкова процедура звернення до органу, що призначає пенсії із заявою встановленого зразка.

Апелянт просив скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 у цій справі та прийняти нове про відмову в задоволенні позову повністю.

03.10.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, зокрема, вказав не недоліки такої, ствердив про відсутність адміністративно-процесуальної дієздатності у ОСОБА_2 та вчинення нею діяння, передбаченого ст. 364 Кримінального кодексу України.

Вказав, що оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу нічого спростовувати, така є безпідставною та у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ухилилося від прийняття рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки не прийняло жодного з рішень, які відповідно до вимог абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 та пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 повинні бути прийняті за результатами розгляду клопотання особи про перерахунок пенсії, а саме про перерахунок або ж про мотивовану відмову в перерахунку пенсії.

Отже, з позиції суду першої інстанції, у спірних правовідносинах наявна бездіяльність відповідача щодо належного розгляду клопотання позивача від 14.03.2024 про перерахунок пенсії, яка з урахуванням наведених вище норм законодавства є протиправною, оскільки не відповідає критеріям правомірної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які визначені частиною другою статті 2 КАС України.

З урахуванням викладеного заявлену позивачем позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на клопотання від 15.03.2024 належить задовольнити частково у такий належний спосіб: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 14.03.2024 (зареєстроване 15 березня 2024 року) про перерахунок пенсії.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 02.11.2022 (серії НОМЕР_1 ) позивач є особою з інвалідністю другої групи, отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 (а.с.2).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із клопотанням від 14.03.2024 такого змісту: «Я є інвалід ІІ-гої групи. Пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 серії ААМ. Прошу перерахувати мені пенсійне забезпечення як інваліду ІІ-гої групи, фотокопію з пенсійного посвідчення долучаю» (а.с.3).

Вказане клопотання зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області 15.03.2024 (згідно з відміткою на цьому клопотанні).

Листом від 28.03.2024 за № 8866-8648/Ф-52/8-1300/24, наданим у порядку Закону України «Про звернення громадян», Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача у відповідь на його клопотання від 14.03.2024 про те, що він перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком з 16.12.2016, призначеної відповідно до Закону № 1058. Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААВ № 041781 позивач з 06.04.2022 визнаний особою з інвалідністю. З 06.04.2022 проведено перерахунок пенсії, зокрема в електронну пенсійну справу внесено вищезазначені відомості. Чинним законодавством не передбачено встановлення до пенсії за віком надбавки як особі з інвалідністю другої групи. Страховий стаж, врахований до пенсії, становить 27 років 10 місяців 12 днів. Коефіцієнт страхового стажу 0,27833. Пенсія обчислена з врахуванням заробітної плати з 01 січня 1980 року по 28 лютого 1985 року та з 01 липня 2000 року по 30 листопада 2003 року за даними персоніфікованого обліку. Позивачу з 01.03.2024 проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови № 185. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 7588,91 грн. Розмір пенсії з 01.03.2024 становить 2725,00 грн.

Вказаний лист відповідач скерував позивачу на такі адреси: АДРЕСА_1 , номер відправлення у журналі реєстрації вихідної кореспонденції 8867-8648/Ф-52/8-1300/24; АДРЕСА_2 , номер відправлення у журналі реєстрації вихідної кореспонденції 8866-8648/Ф-52/8-1300/24, що підтверджується наданою відповідачем копією Реєстру відправлених листів № 215-Г від 28.03.2024, поданих на 79029, відправник Головне управління ПФУ у Львівській області.

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому відповіді на клопотання від 14.03.2024 (зареєстроване 15.03.2024), звернувся з цим позовом до суду.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, предметом розгляду у цій справі є оцінка відповідності поведінки відповідача щодо розгляду клопотання позивача від 14.03.2024 (зареєстроване 15.03.2024) про перерахунок пенсії вимогам чинного законодавства.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У статті 1 та частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.

Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Також, відповідно до Конституції України громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV)

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений статтею 44 Закону №1058-IV, згідно положень якої заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1. цього Порядку Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436. 6.

За правилами пункту 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)..

Крім того, Постановою Правління Пенсійного фонду України 14.12.2015 №25-1 «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» установлено, що Порядок №22-1 застосовується з урахуванням того, що: із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01 січня 2016 року; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01 червня 2016 року; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01 липня 2016 року; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01 серпня 2016 року, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів; заява та інші подані документи скануються зазначеними органами із використанням технічних засобів, засвідчуються кваліфікованим електронним підписом та зберігаються в електронній пенсійній справі як копії документів, на підставі яких призначено пенсію.

Отже, законодавцем визначені альтернативні способи подачі заяв до органів з питань призначення/перерахунку пенсій.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів..

Згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. (пункт 4.3 Порядку №22-1).

Згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Аналізуючи зміст вищезазначених положень, колегія суддів доходить висновку про те, що особа, яка претендує на призначення/перерахунок пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Стосовно доводів апелянта про те, що подана позивачем заява не відповідає встановленій Порядком № 22-1 формі, що виключає можливість її розгляду суб`єктом владних повноважень, колегія вважає такі необґрунтованими та безпідставними, з огляду на таке.

Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.

На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 у справі №537/3480/17, від 27.11.2019 у справі №748/696/17, від 26.02.2020 у справі №541/543/17-а, від 16.12.2021 у справі №500/1879/20 та від 09.08.2023 у справі №520/5045/2020.

Як вірно встановив суд першої інстанції, 15.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із клопотанням від 14.03.2024 такого змісту: «Я є інвалід ІІ-гої групи. Пенсійне посвідчення №145712 серії ААМ. Прошу перерахувати мені пенсійне забезпечення як інваліду ІІ-гої групи, фотокопію з пенсійного посвідчення долучаю».

Проаналізувавши зміст вказаного клопотання, очевидно, що таке є заявою про призначення пенсії, тобто зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника, а тому відповідач мав підстави здійснити її розгляд.

Доцільно зауважити, що доступ до соціальних прав, зокрема права на перерахунок пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.

Порядком №22-1 визначено процедуру, яке є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.

Згідно вимог пунктів 4.3 та 4.7 Порядку №12-1, результат розгляду заяви про призначення пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, подане позивачем клопотання від 14 березня 2024 року про перерахунок пенсії відповідач розглянув у порядку Закону України «Про звернення громадян», надавши позивачу листом від 28.03.2024 за №8866-8648/Ф-52/8-1300/24 інформацію (роз`яснення) про те, яку пенсію він отримує, який її розмір, та коли було проведено останні перерахунки тощо.

Вказане дає підстави суду апеляційної інстанції констатувати, що відповідачем не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 і, відповідно, жодного з передбачених Порядком № 22-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви не прийнято.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для перерахунку пенсії повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про перерахунок або відмову у перерахунку пенсії). Водночас у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.11.2023 у справі №300/3457/20.

Викладене у сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління щодо належного розгляду клопотання ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та зобов`язання його повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення, що і зроблено судом першої інстанції.

У контексті спірних правовідносин, апеляційним судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.09.2024 у справі №620/2027/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі №380/8876/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк