Справа № 380/29133/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :
головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання : Скрутень Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 - Касандяка Володимира Васильовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за його апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У грудні 2023 року представник позивача Касандяк В.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області (далі - ДУ ТМО МВС у Львівській області, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії та бездіяльність медичної військово-лікарської комісії (далі - МВЛК) ДУ ТМО МВС у Львівській області, які належать до предмета оскаржування за позовом ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача за встановленою процедурою, скласти та видати позивачу свідоцтво про хворобу, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДУ ТМО МВС у Львівській області на його користь судові витрати на оплату професійної правничої допомоги орієнтовно в сумі 3000,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Касандяка В.В. було задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 по справі №380/29133/23 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ДУ ТМО МВС у Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - Касандяка В.В. про ухвалення додаткового рішення, в якому міститься прохання вирішити питання розподілу судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 36941,00 грн.

Представниця відповідача ОСОБА_2 подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить відмовити в задоволенні такої заяви або зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та розглянувши подану заяву, колегія суддів приходить до висновку, що таку необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1, 2 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС України, згідно якої для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст.134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Слід зазначити, що положення приведених вище норм щодо збалансування розміру витрат на професійну правничу допомогу поширюються і на випадки надання безоплатної правової допомоги, при тому, що чинне законодавство не містить таких виключень.

Отже, далі суд переходить до правової оцінки обставин, які враховуються при визначенні розміру та обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи заявник долучив ордер про надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №б/н від 11.12.2023 №0036008, договір про надання правової допомоги №б/н від 11.12.2023, звіт про фактично надані адвокатські послуги згідно договору про надання правової допомоги від 11.12.2023 за ордером №0036008.

Відповідно до наданого звіту, вартість послуг адвоката за період з 11.12.2024 по 08.10.2024 становить грошова сума у розмірі 36941 грн, сума авансових платежів Клієнта на оплату послуг адвоката протягом періоду часу, що вказаний у п.1 цього звіту, складає 9000 грн, а всього до сплати становить грошова сума у розмірі 27941 грн.

Слід зазначити, послуги щодо аналізу документів, які стосуються оспорюваного рішення, написання апеляційної скарги, охоплюється загальною діяльністю адвоката та мають на меті подання їх до суду.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 по справі №362/3912/18, від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2019 по справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18).

Системний аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності їх розміру. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивачки витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає, що розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу відповідачем, не є належним чином обґрунтованим у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг з урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача Касандяк В.В. просить стягнути з відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, заявлені до відшкодування представником позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36941 грн є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідачів становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Відтак, з огляду на обсяг наданих послуг, враховуючи заперечення відповідача, колегія суддів вважає, що виходячи з критерію співрозмірності, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу, який належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , слід визначити на рівні 3000 грн, а решту таких витрат повинен понести позивач.

За таких обставин, колегія суддів за наслідками розгляду заяви представника позивача ОСОБА_3 , вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою в порядку розподілу судових витрат при апеляційному перегляді справи стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДУ ТМО МВС у Львівській області 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Касандяка Володимира Васильовича задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області (79068, м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 233, код ЄДРПОУ - 08734210) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Кухтея Р.В. з 30.10.2024 по 01.11.2024 включно у відпустці у відпустці, повний текст постанови складений та підписаний повним складом суду 04.11.2024.