Справа № 140/9567/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/9567/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Мачульського В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в.ч А 1008, позивач) звернулось з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування майнової шкоди в сумі 24 376,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2022 року №50 старшого солдата за мобілізацією ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05 березня 2022 року зарахований на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

Позивач отримав тактичний бронежилет та 2 кулезахисні пластини 4 класу захисту, проте в подальшому був направлений на лікування та залишив вищевказане майно в казармі мотопіхотного батальйону. Прибувши до військової частини НОМЕР_1 09 квітня 2024 року після завершення лікування старший солдат ОСОБА_1 виявив відсутність тактичного бронежилета та 2 (дві) кулезахисні пластини 4 класу захисту у казармі мотопіхотного батальйону. Нестачу майна пояснив тим, що залишив все своє майно в казармі мотопіхотного батальйону без відповідного документального оформлення, тому передачу майна підтвердити не може.

Під час проведення службового розслідування були вжиті заходи, щодо розшуку вищевказаного майна, нестачу якого було виявлено. У результаті вжитих розшукових заходів майно військової частини НОМЕР_1 знайдено не було. Старшого солдата ОСОБА_1 за неналежне збереження особистого майна речової служби, нездійснення контролю за його наявністю, що призвело до втрати особового майна речової служби, порушення вимог статей 1, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувати у зв`язку із звільненням з військової служби у відставку, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 24376,61 грн.

У зв`язку з невідшкодуванням вказаної заборгованості державі заподіяна шкода в розмірі вищевказаної заборгованості, яку просить суд стягнути в примусовому порядку (а.с.1-9).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.38).

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2022 року №50 старшого солдата за мобілізацією ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05 березня 2022 року зарахований на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, і військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Відповідач за період проходження служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.

Під час проходження служби позивач отримав тактичний бронежилет та 2 кулезахисні пластини 4 класу захисту, що підтверджується карткою обліку військового майна особистого користування №2278ф (а.с.13).

Відповідно до рапорту помічника начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 старшого майстра-сержанта ОСОБА_2 від 15.04.2024 року вх. № 672-вн командиру військової частини НОМЕР_1 стало відомо про втрату тактичного жилета та двох кулезахисних бронепластин 4 рівня захисту солдата по мобілізації ОСОБА_1 перед військовою частиною.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.04.2024 №110, позивача звільнено з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.17).

По результатам службового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 23.05.2024 року №771, в якому зазначено: старшого стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , за неналежне збереження особистого майна речової служби, нездійснення контролю за його наявністю, що призвело до втрати особового майна речової служби, порушення вимог статей 1, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувати у зв`язку з звільненням з військової служби у відставку, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдані державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнуто до повної матеріальної відповідальності у сумі 24376,61 грн (а.с.23-26).

З пояснення ОСОБА_1 від 15.04.2024 вбачається, що він що залишив бронежилет в казармі мотопіхотного батальйону. На даний момент його там не має, місце знаходження бронежилета не відоме (а.с.22).

Відповідно до п. 4 Розділу 3 Інструкцій «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженого наказом Міністра оборони України від 29.04.2016 № 232, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання наступило за час проходження служби.

Згідно рапорту ОСОБА_1 від 16.04.2024 вбачається, що він просить утримувати з його грошового забезпечення суму вартості бронежилета 24 376,61 грн в повному обсязі (а.с.21).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та деяких інших осіб» від 03 жовтня 2019 року № 160, наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно із законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та деяких інших осіб» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або знищенням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна або інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

На підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, нанесену державі» особа несе відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи Іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» обставинами, які виключають матеріальну відповідальність є: завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особа звільняється від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

а) непереборної сили;

б) необхідної оборони;

в) крайньої необхідності;

г) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; д) виправданого службового ризику; ж) виконання спеціального наказу з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Статтею 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Позивачем 27.08.2024 на адресу відповідача направлена претензія від 24.08.2024 №8705 з пропозицією протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати на рахунок військової частини НОМЕР_1 заборгованість в розмірі 24 376,61 грн (а.с.27).

Однак, у добровільному порядку ОСОБА_1 вищевказану заборгованість не відшкодував.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується неналежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, у зв`язку з невідшкодуванням вказаної заборгованості відповідачем державі заподіяна шкода в розмірі 24 376,61 грн.

Доказів сплати відповідачем вищевказаних коштів у зазначеному розмірі до суду не надано.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що станом на дату звільнення відповідача зі служби, як і станом на дату розгляду справи кошти за відшкодування вартості тактичного жилета та двох кулезахисних бронепластин 4 рівня захисту відповідачем не відшкодовані, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 , банк отримувач: УДКСУ Волинської області, МФО 820172, р/р UА0089236) кошти в сумі 24 376,61 грн (двадцять чотири тисячі триста сімдесят шість гривень шістдесят одна копійка).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Мачульський