Справа № 480/10764/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років - з дня подання відповідної заяви, тобто з 29 серпня 2023 року, провести нарахування та виплату пенсії.
Свої вимоги мотивує тим, що оскільки 28 серпня 2023 року вона досягла віку 55 років, мала загальний страховий стаж більше 30-ти років, то вважає, що з урахуванням зниження пенсійного віку на 5 років, вона набула права на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Внаслідок того, шо село Степне Шосткинського району (колишній Ямпільський район) Сумської області, в якому позивач мешкає, належить до переліку населених пунктів, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, то позивач вважає, що вона також належить до четвертої категорії осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи та користуються пільгами і компенсаціями, встановленими для цієї категорії населення. На підтвердження цього Сумською облдержадміністрацією 14 червня 1993 року на ім`я ОСОБА_1 було видано Посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії «4», серії НОМЕР_1 , яке відповідно до частини 3 статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Крім того, Ямпільською селищною радою видано Довідку №18-13/3-195 від 26.07.2023 року, відповідно до якої позивач дійсно проживала на території зони посиленого радіологічного контролю с. Степне з 20.05.1985р. до 30.08.1986р. та з 02.07.1990р. до теперішнього часу.
Таким чином, загальна сумарна кількість часу її проживання на території зони посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 року перевищує 4 (чотири) роки, що надає їй право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 5 п.2 ч.1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N796-ХІІ.
Ухвалою від 04.10.2023р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
23.10.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі у справі співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, оскільки згідно з пунктом 4.10. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Представником відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву (а.с.23-25), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрація у зоні гарантованого добровільного відселення.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивачка має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.
Згідно з довідкою №18-13/3-195 від 26.07.2023, виданою Ямпільською селищною радою Сумської області, позивачка проживала або відпрацювала чи навчалася на території зони посиленого радіоекологічного контролю у с. Степне з 20.05.1985 по 30.08.1986, з 02.07.1990 по цей час.
Аварія на Чорнобильській АЕС трапилася 26 квітня 1986 року.
Таким чином, право на зниження пенсійного віку мають особи, які прожили або відпрацювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років у період з 26.04.1986 по 01.01.1993.
Згідно з даними, вказаними у довідці №18-13/3-195 від 26.07.2023, позивачка станом на 01.01.1993 прожила у зоні посиленого радіоекологічного контролю 2 роки 10 місяців 05 днів.
Отже, оскільки позивачкою не підтверджено факт проживання або роботи 4 роки у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року, то право на переведення її на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє.
Тому представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити.
Пунктом 5 ухвали про відкриття провадження у справі відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву, доставленої в електронний кабінет ГУ ПФУ в Сумській області 23.10.2023р. (а.с.21), проте станом на день розгляду справи відзиву від цього відповідача до суду не надходило, тому відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними у ній доказами.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області з 25.10.2016 року, тобто з часу, коли їй було призначено пенсію за вислугу років як педагогічному працівнику.
29 серпня 2023 року позивач звернулась до територіального відділення Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Звернення щодо призначення пенсії відбулось шляхом реєстрації заяви на порталі Електронних послуг Пенсійного фонду України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII).
Згідно зі ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Статтею 11 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, якими згідно з пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті є:
- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;
- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Відповідно до абз.8 ч.3 і ч.4 ст.14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:
- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;
- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
За змістом ст.15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-ХІІ.
Так, згідно із ч.1 вказаної норми Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Потерпілими від Чорнобильської катастрофи, за змістом абз.5 і 6 п.2 ч.1 ст.55 Закон № 796-ХІІ, вважаються:
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. У цьому випадку зменшується вік для виходу на пенсію на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. У цьому випадку зменшується вік для виходу на пенсію на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії до 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період (примітка перша до ч.2 ст.55 Закону №796-ХІІ).
Таким чином, у цьому випадку необхідними умовами виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку для таких осіб, які постійно проживали та/або працювали у зоні посиленого радіологічного контролю, є наявність саме факту проживання та/або виконання робіт у зоні посиленого радіоактивного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993 для можливості виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки та проживання/виконання робіт на такій території ще протягом 9 років для додаткового зменшення пенсійного віку ще на 3 роки.
З наданих позивачем до справи документальних доказів вбачається, що позивач має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 14.06.1993р. (а.с.8).
Факт постійного проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а саме в с. Степне Шосткинського (колишнього Ямпільського району) Сумської області, не менше чотирьох років згідно з Постановою КМУ від 23.07.1991р. 106 підтверджується довідкою №18-13/3-195, виданою 26 липня 2023 року старостою Степненського старостинського округу Ямпільської селищної ради на підставі будинкової книги за пропискою №1, сторінка 29 (а.с.9).
У контексті до наведеного суд зазначає, що додатком №1 до розпорядження КМУ від 12 січня 1993 р. N 17-р (чинного на момент видачі позивачу посвідчення особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю) «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 р. N106» до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - зони посиленого радіологічного контролю віднесено с. Степне Ямпільського району Сумської області.
Отже, вказана обставина ще раз свідчить про те, що позивач проживала не менше 4-х років до 01 січня 1993 року постійно за місцем своєї реєстрації в с. Степне Ямпільського району Сумської області, яке відносилося до IV зони посиленого радіоекологічного контролю.
Тому, з огляду на викладене вище в сукупності суд приходить до висновку про підтвердження обставин проживання позивача у період до 01.01.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.
У взаємозв`язку із наведеним суд враховує, що у період отримання позивачем посвідчення серії НОМЕР_1 діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про» від 25.08.1992 №501, який регулював правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зокрема, відповідно до п.2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ.
Згідно із п.п.6, і 10 цього Порядку громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
Видача таких посвідчень іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання, та зокрема громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).
Отже, за наявності підстав передбачених ст.14 Закону №796-ХІІ особі видається відповідне посвідчення, яке надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими цим Законом, та після отримання такого посвідчення, особа вважається такою, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.11 Закону.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 65 Закону №796-XII посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Системний аналіз положень ст.ст.9, 14 та 65 Закону №796-ХІІ дають підстави для висновку, що основним доказом проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, яке відповідно до змісту ст.14 зазначеного Закону є підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку (ст.55 Закону № 796-ХІІ). При цьому, різного роду довідки про період проживання та роботи на забруднених територіях до 01.01.1993 є лише підставами для визначення в установленому порядку потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, належним і достатнім документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII (зокрема, зменшення пенсійного віку для вирішення питання про призначення пенсії за віком), є саме «посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю».
Аналогічна правова позиція була сформована Верховним Судом у своїх постановах від 11.09.2019 у справі № 205/8713/16-а, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 09.01.2020 у справі №363/3976/16-а, від 26.03.2020 у справі №652/610/16-а, від 18.06.2020 у справі № 751/2738/17.
Судом встановлено наявність у позивача вказаного посвідчення, яке є достатнім підтвердженням факту, що вона протягом 4-х років проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю. На час звернення позивача до суду це посвідчення серії НОМЕР_1 не було скасоване чи визнано недійсним, а отже є таким, що підлягало врахуванню органом Пенсійного фонду України під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком із застосуванням зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до Законів №1058-IV та №796-XII.
Крім того, факти проживання (роботи) позивача на територіях зон посиленого радіоекологічного забруднення упродовж 4-х років станом на 01.01.1993р. підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання особи.
Щодо питання наявності у позивача достатнього пенсійного віку та страхового стажу для призначення відповідної пенсії відповідно до поданої заяви суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
За змістом ч.3 ст.55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-IV.
Так, згідно із положеннями ч.1 ст.26 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Тобто, законодавцем чітко визначені умови для призначення особі пенсії за віком: досягнення особою пенсійного віку та наявність у такої особи певного страхового стажу.
При цьому, як вже було зазначено судом вище, у силу абз.1 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Виходячи із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що страховий стаж позивача складає 30 років 11 місяців 17 днів. Наведені обставини позивачем не заперечуються.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України позивачу при зверненні до пенсійного органу із заявою про перерахунку пенсії виповнилось повних 55 років (а.с.5).
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років - з дня подання відповідної заяви, тобто з 29 серпня 2023 року, провести нарахування та виплату пенсії, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення відповідно до цього закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Згідно із ч. 1 с. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Аналіз вищевказаних норм дозволяє стверджувати, що звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду України.
Згідно із п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів, серед іншого, щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, «призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій», щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.
Згідно з пунктом 7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку «територіальні органи».
Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).
Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.
Підпунктом 7 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, серед іншого, визначено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області є територіальними органами Пенсійного фонду України, що призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Пенсійний фонд України безпосередньо не наділений повноваженнями щодо «призначення (перерахунку) і виплати пенсій», а в силу положень пункту 7 Положення №280 здійснює такі повноваження виключно через утворені в установленому порядку «територіальні органи».
Пунктом 1.1. розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Постанова №22-1) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником до «територіального органу» Пенсійного фонду України (далі - «орган, що призначає пенсію») через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - «сервісний центр»).
Відповідно до пункту 4.1. розділу ІV Порядку 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень «органу, що призначає (перераховує) пенсію».
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ «органу, що призначає (перераховує) пенсію», який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником «органу, що призначає (перераховує) пенсію» (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів «органом, що призначає пенсію», приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів саме «органом, що призначає (перераховує) пенсію».

Виключно «орган, що призначає (перераховує) пенсію», не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Копією заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.08.2023р. підтверджується, що позивач за призначенням пенсії за віком звернулася саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Як вже зазначалося, пункт 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ «органу, що призначає (перераховує) пенсію», який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло спірне рішення від 06.09.2023 року за №88 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі яка станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, у зв`язку із недостатністю терміну проживання в зоні посиленого радіологічного контролю.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років - з дня подання відповідної заяви, тобто з 29 серпня 2023 року, провести нарахування та виплату пенсії.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073грн.60коп., які належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області, протиправним рішенням якого безпосередньо порушено права позивача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 06.09.2023 року за №88 про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви від 29.08.2023 року про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі яка станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, у зв`язку із недостатністю терміну проживання в зоні посиленого радіологічного контролю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001, ) з 29 серпня 2023 року перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала або відпрацювала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років з 29 серпня 2023 року, провести нарахування та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова