Справа № 480/5690/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2024 року м. Суми Справа № 480/5690/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М., розглянув адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до - Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились.
Суть спору. Процесуальні дії суду. Заяви сторін.
Позивач 26.06.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:
1) визнати незаконними дії відповідача в особі старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮУ (м. Суми) Руслана Анатолійовича Романчука;
2) зобов`язати відповідача винести постанову про закриття ВП № 75203709 від 04.06.2024 про стягнення з позивача 1020 грн на користь держави та стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 102 грн та витрат виконавчорго провадження у розмірі 303,84 грн;
3) зобов`язати відповідача вжити заходів щодо повернення незаконно стягнутих з позивача витрат виконавчого провадження у розмірі 303,84 грн на підставі постанови від 04.06.2024 № 75203709.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що працівником поліції було винесено щодо позивача постанову про накладення штрафу. Штраф було сплачено позивачем у добровільному порядку, а саме наступного для після такого винесення. Натомість, незважаючи на добровільне виконання позивачем постанови та у встановлений строк, стягувач звернувся до виконавця із заявою про примусове виконання постанови. Виконавцем було відкрито виконавче провадження, в якому було стягнуто з позивача 303,84 грн витрат виконавчого провадження. Виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням позивачем в повному обсязі виконавчого документу до моменту відкриття виконавчого провадження. Стягнуті кошти витрат виконавчого провадження у сумі 303,84 грн не було повернуто позивачу, а тому він звернувся до суду з даним позовом.
23.07.2024 судом було відкрито провадження у справі.
19.08.2024 до суду надійшов відзив відповідача, в якому проти задоволення позову відповідач заперечує.
Відзив мотивований тим, що 03.06.2024 до відділу надійшов оригінал постанови від 11.04.2024 про стягнення з позивача 1020 грн штрафу на користь держави та заява про відкриття виконавчого провадження. Враховуючи те, що вказана постанова була пред`явлена до примусового виконання в межах встановлених законом строків, виконавець правомірно виніс постанову про відкритття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Звертає увагу суду, що законом встанволено обов`язок боржника сплатити витрати виконавчого провадження у разі закінчкення виконавчого провадження на підставі пункут 9 ст. 39 Закону України ''Про виконавче провадження'', як безумовна обставина, випадки звільнення боржника від вказаної сплати законом не передбачено.
20.08.2024 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача.
Встановлені судом фактичні обставини.
11.04.2024 поліцейським (м. Ічня) ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕНА № 1882690 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно ст.122 КУпАП. Було застосовао відповідальність у виді накладення штрафу у сумі 510 грн. У постанові зазначено, що у разі несплати штрафу протягом 15-ти днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягується подвійний розмір штрафу у сумі 1020 грн (а.с.7,36).
12.04.2024 позивачем було сплачено штраф у сумі 510 грн за постановою від 11.04.2024 серії ЕНА № 1882690 (а.с.7,35).
03.06.2024 до відповідача надійшла постанова від 11.04.2024 серії ЕНА № 1882690 із заявою про примусове її виконання, що не заперечується сторонами.
04.06.2024 виконавцем було відкрито виконавче провадження № 75203709 (ідентифікатор доступу 4Е03Г09Е3А29) з примусового виконання постанови від 11.04.2024, про що винесено постанову (а.с.6). Також 04.06.2024 виконавцем було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 303,84 грн (а.с.97) та про стягнення виконавчого збору у сумі 102 грн (а.с.98).
04.06.2024 та 06.06.2024 виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, а 07.06.2024 - постанови про зняття арештів з коштів (а.с.99,101-103).
06.06.2024 з позивача було стягнуто 303,84 грн витрат виконавчого провадження, що підтверджується випискою з рахунку позивача (а.с.4).
10.06.2024 виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі норми п.9 ч.2 ст.39 Закону України ''Про виконавче провадження'', припинено чинність арешту майна боржника. У постанові зазначено, що штраф у сумі 510 грн сплачено боржником у добровільний строк квитанцією від 12.04.2024 № 57 (а.с.65).
Висновки суду та їх мотиви.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ ''Про виконавче провадження'' одними з основних принципів виконавчого провадження є справедливість, неупередженість та об`єктивність.
Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як рішень інших державних органів.
Частиною 3 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Згідно з п.9 ч.1 ст.39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст. 27 Закону).
Приписом ст. 42 Закону передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
У разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Нормами спеціального закону та інструкції не врегульовано порядку повернення стягнутих витрат виконавчого провадження, у разі якщо рішення було виконано боржником до моменту відкриття виконавчого провадження, а відкриття виконавчого провадження державним виконавцем, як одним суб`єктом владних повноважень, відбулось у зв`язку з тим, що інший суб`єкт владних повноважень, в даному випадку поліція, передала документи на примусове виконання, хоча правові підстави для цього були відсутні.
Суд звертає увагу, що зазначені норми спеціального законодавства регулюють порядок саме примусового виконання рішень та не регулюють ситуацій, у разі добровільного його виконання боржником.
Отже, основним питання даного спору є те, чи правомірно та чи буде вказане справедливим, покладати на особу будь-які витрати, які пов`язані з виконавчим провадженням, якщо особа у встановлений для добровільної виконання строк виконала своє зобов`язання, а вказане провадження було відкрито, оскільки суб`єкти владних повноважень не могли скоординувати свої дії, в силу різних причин, перевіривши факти сплати. Відповідаючи на вказані питання, то суд зазначає, що такі дії є неправомірними і несправедливими відносно позивача.
Як встановлено судом, позивачем наступного дня після винесення постанови від 11.04.2024 було сплачено штраф у сумі 510 грн, натомість виконавче провадження з примусового виконання цієї постанови у подвійному розмірі було відкрито 04.06.2024.
Отже, на момент відкриття виконавцем ВП № 75203709, в тому числі винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова, на підставі якої було відкрито таке провадження, добровільно виконана позивачем.
Суд звертає увагу, що саме стягувач до моменту звернення із заявою про примусове виконання постанови повинен був перевірити факт сплати або не сплати позивачем штрафу, чого ним зроблено не було. Як вже зазначалось, позивач не повинен нести будь-які витрати виконавчого провадження, якщо фактично постанова примусово не виконувалась виконавцем, а виконана позивачем добровільно до моменту відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у ст.6 КАС України, суд дійшов, що добровільне виконання позивачем постанови про накладення штрафу до моменту відкриття виконавчого провадження не може породжувати для нього будь-яких негативних наслідків, зокрема й у вигляді стягнення сум витрат виконавчого провадження, оскільки такі суми утворилися не з винних дій або бездіяльності позивача, який вчасно сплатив штраф, а через відсутність належної комунікації стягувача з державним виконавцем. Будь-які ризики відсутності комунікації між суб`єктами владних повноважень не повинні бути покладені на людину.
Крім того, сума мінімальних витрат складає фактично більше половини суми самого штрафу і стягнення таких витрат на користь держави, з особи, яка виконала своє зобов`язання добровільно і в установлений строк, фактично створило б надмірний і безпідставний тягар для людини.
Враховуючи те, що на момент розгляду справи виконавче провадження закінчено, у зв`язку з добровільним виконанням позивачем постанови до моменту відкриття провадження, проте з позивача було стягнуто кошти витрат виконавчого провадження, то суд, з урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України, задовольняє позовні вимоги частково, з виходом за їх межі, у спосіб, визначений у резолютивній частині рішення, який є найбільш ефектиіним для реального захисту прав позивача, а саме визнає протиправною та скосовує спірну постанову, визнає протиправними дії державного виконавця та зобов`язує його повернути стягнуті з позивача кошти у розмірі 303,84 грн.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені судом частково, але даний спір виник внаслідок непромірних дій відповідача, суд на підставі норми ч.8 ст.139 КАКС України стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -задовольнити частково.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 75203709 від 04.06.2024 про стягнення мініальних витрат виконавчого провадження.
3. Визнати протиправними дії Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 у рахунок витрат виконавчого провадження № 75203709 у сумі 303,84 грн.
5. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити.

7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 05.11.2024.

Суддя А.І. Сидорук