Справа № 420/3766/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/3766/24

Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 21.05.2024р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність щодо зарахування до його стажу служби в поліції стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в календарному обчисленні 3 роки 11 місяців 25 днів (з 13.03.2013р. по 09.03.2017р.); зобов`язання зарахувати до його стажу служби в поліції наявний стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України) в календарному обчисленні 3 роки 11 місяців 25 днів (з 13.03.2013р. по 09.03.2017р.)

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно обраховується надбавка за вислугу років та кількість днів додаткової оплачуваної відпустки виходячи із стажу, зарахованого виключно за час проходження служби в поліції без врахування стажу проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024р. позов задоволений частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо зарахування до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України наявної вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.03.2013р. по 09.03.2017р., що в календарному обчисленні становить 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів; зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Херсонській області зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 21.03.2013р. по 09.03.2017р., що в календарному обчисленні становить 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що виключно ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» регулюється питання обрахунку стажу роботи особи у органах поліції, яка не містить служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 21.03.2013р. ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

09.03.2017р. позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Визначено вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні 3 (три) роки 11 (одинадцять) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 10.03.2017р. №67 о/с позивача з 13.03.2017р. прийнято на службу в поліції та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції.

Позивач звернувся з рапортом до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо зарахування до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки періодів проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме період проходження служби в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області.

Листом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 11.10.2023р. №1843/2/02-2023) повідомлено позивача, що зарахування періоду служби в підрозділах Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області до стажу служби в поліції не є можливим, оскільки такий стаж не визначено ч.2 ст.78 Законом України «Про Національну поліцію» як такий, що повинен зараховуватися до стажу служби в поліції.

Не погоджуючись з бездіяльністю щодо зарахування до стажу служби в поліції стажу служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення - в Державній пенітенціарній службі України), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами ст.78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 ст.78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення в Державній пенітенціарній службі України) до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Як вбачається з матеріалів справи, з 21.03.2013р. по 09.03.2017р. ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, Херсонському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі. На момент звільнення мав спеціальне звання старший лейтенант внутрішньої служби.

Згідно із п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003р. №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія ст.ст.22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина 5 ст.23 Закону України від 23.06.2005р. №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною 1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія ст.ст.22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Таким чином, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.10.2020р. у справі №826/16143/18, від 20.10.2022р. у справі № 160/11127/20.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Національної поліції в Херсонській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв