Справа № 160/27872/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 листопада 2024 рокуСправа № 160/27872/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці № UA110150/2023/000054/2 від 31.08.2023 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків зазначених в ній.

Позивачем було отримано копію зазначеної ухвали, та 30.10.2024 року на її виконання подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропущення.

Позивач обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, зазначив, що він не має у штаті юриста та 14.11.2023 уклав договір про надання правничої допомоги з метою оскарження рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці № UA110150/2023/000054/2 від 31.08.2023 року. 06.02.2024 адвокатом було підготовлено та відправлено до Дніпропетровського окружного суду позовну заяву. У зв`язку зі скрутною фінансовою ситуацією на підприємстві договір про надання правничої допомоги було розірвано. Згідом фінансова ситуація на підприємстві поліпшилась та ним знову було укладено договір правничої допомоги №43 від 16.04.2024 року. Адвокатом було встановлено, що позовна заява, яка подана 06.02.2024 року не була прийнята та розглянута судом у зв`язку з повернення відправлення ТОв "Нова пошта", тому цей позов подано повторно. Також позивач посилається на те, що військова агресія російської федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами, оскільки майже кожен населений пункт так чи інакше відчув вплив війни.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою та підстав для визнання поважними таких причин, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України предбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний (трьох місячний, у випадку оскарження) строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звернув увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Щодо посилань позивача на введення в Україні воєнного стану, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19 виснувала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

В постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 500/4332/22 Верховний Суд зазначив, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно означеного Переліку, Олександрійська міська громада не віднесена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією або до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Позивач у поданій суду заяві не вказує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск ним строку звернення до суду з вказаним позовом у цій справі.

Також суд враховує, що повідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень 25.09.2024 року позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці № UA110150/2023/000054/2 від 31.08.2023 року, однак ухвалою від 11.10.2024 року по справі № 160/25794/24 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом, позовну заяву повернуто позивачу.

Зі змісту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 року у справі №160/25794/24 вбачається, що позивачем було зазначено ідентичне обгрунтування підстав для поновлення строку звернення до суду та було надано ті ж самі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, як в поданій позовній заяві.

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 року у справі №160/25794/24 позивачем не була оскаржена та є чинною на день звернення до суду з данеою позовною заявою.

Жодних нових доводів на обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено.

Отже суд констатує, що викладені позивачем обставини не є такими, що самі по собі, без інших обставин, можуть розумним чином виправдати настільки суттєвий пропуск строку звернення до суду. При цьому відповідні обставини існували разом з обставинами, які сприяли своєчасному зверненню до суду можливість скористатися професійною правничою допомогою іншого адвоката, можливість звернутися до суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд», існування дистанційних засобів зв`язку тощо.

При цьому, відсутність у штаті товариства юриста не може вважатися об`єктивно непереборною обставиною, що виключала можливість для вчасного звернення до суду з позовною заявою через уповноваженого представника.

Оскільки оскаржуване позивачем рішення № UA110150/2023/000054/2 було прийняте відповідачем 31.08.2023 року, а з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 18.10.2024 року, що свідчить про пропуск строку звернення до суду.

За наведених обставин та обґрунтування, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та їх поновлення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав є неповажними. Позивач не надав доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з дня коли він дізнався, що його права були порушені відповідачем. Позивачем також не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які унеможливили дотримання позивачем строків звернення до суду, встановлених законом.

Так, суд наголошує, що не доведення суду об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення позивачем процесуальної дії, унеможливлює поновлення судом такого процесуального строку.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 зазначила, що аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель Де Ферніче» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом із адміністративним позовом та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною в адміністративному позові адресою.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська