Справа № 303/8571/24
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

5 листопада 2024 року м. Мукачево Справа №303/8571/24

2-а/303/81/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

1 листопада 2024 року представник позивача Бедринець М.Ю. звернулася через систему «Електронний суд» до суду із заявою про усунення недоліків (зареєстровано судом 04.11.2024 Вх.№25380).

З 31 жовтня по 4 листопада 2024 року (включно) суддя перебував у відпустці.

Слід констатувати, що вимоги ухвали суду від 22 жовтня 2024 року позивачем виконані частково.

У змісті позову ОСОБА_1 посилається на те, що проживає в с.Верхній Коропець Мукачівського району. Поряд з цим, ним у позові вказано адресу: АДРЕСА_1 , місцезнаходження відповідача по справі Департаменту патрульної поліції зареєстровано в м. Київ.

За таких обставин, суд позбавлений можливості визначити підсудність даної справи Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, а тому пропонував позивачу надати суду належні докази щодо підтвердження зареєстрованого свого місця проживання чи перебування.

Як вбачається з наданої позивачем довідки Відділу ЦНАП виконавчого комітету Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 30.10.2024 №179/1068, ОСОБА_1 разом з сім`єю проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації згідно підтверджень сусідів.

Таким чином слід констатувати, що позивачем не надано суду доказів реєстрації у встановленому законом порядку місця його проживання (перебування, знаходження) за адресою на яку б поширювалась територіальна юрисдикція Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь №886558 від 05.11.2024) адресою місця реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .

З наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей вбачається, що місцезнаходження Департаменту патрульної поліції зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (відповідь №886783 від 05.11.2024).

Згідно з частиною першою ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, в розумінні статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України підсудність справ за вибором позивача це надана законодавцем позивачу можливість обрати місце вирішення адміністративним судом адміністративної справи з приводу оскарження індивідуального акту, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом, а не за будь-яким місцем знаходження (перебування).

Схожі за змістом висновки наведені Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 20 травня 2024 року по справі № 953/12537/23 в якій зазначено: «Колегія суддів наголошує, що у розумінні статті 25 КАС України підсудність справ за вибором позивача є надана законодавцем особі-позивача можливість обрати місце вирішення адміністративним судом адміністративної справи з приводу оскарження індивідуального акту, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом, а не як хибно вважає представник позивача за будь-яким місцем знаходження (перебування)».

Альтернатива полягає у вільному виборі позивачем суду, до якого він може звернутися: за його місцем реєстрації (проживання) або за місцезнаходженням відповідача.

При цьому, законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що таке місце проживання має бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №380/9335/20.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов не є підсудним Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, оскільки адресою місця реєстрації позивача є м.Харків, а місцезнаходження відповідача - м.Київ.

Водночас, вибір суду, якому підсудна дана справа є виключним правом позивача, а тому суд не може обмежувати його у праві вибору суду та на власний розсуд надсилати справу за підсудністю.

Близькі за змістом висновки наведені Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 14.08.2024 року по справі №367/5517/24.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини першої статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, для можливості забезпечення практичної реалізації права на доступ до правосуддя ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необхідність продовження процесуального строку позивачу для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

За таких обставин, ОСОБА_1 може звернутися до суду із клопотанням про надсилання справи за підсудністю до адміністративного суду у відповідності до приписів статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто за вибором позивача, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання (перебування, знаходження) або за місцезнаходженням відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 121, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

1. Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость