Справа № 120/6261/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 листопада 2024 р. Справа № 120/6261/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями ГУ ПФУ у Київській області, які полягають у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Амвросіївській митниці з 01.04.1997 по 28.12.1998 через відсутність печатки підприємства на записі про звільнення.

При цьому, позивач зазначає, що для зарахування періоду роботи в Амвросіївській митниці, ним здійснено запит до начальника Донецької митниці з метою отримання підтверджуючих документів. Однак, листом 16.02.2024 позивачу повідомлено про те, що Донецька митниця не має можливості здійснити перегляд архівних справ Амвросіївської митниці та документально підтвердити трудовий стаж позивача за період з 01.04.1997 по 21.12.1998, з підстав того, що з 2022 , в наслідок вторгнення рф на територію України та авіаційних обстрілів, які відбулися на території міста Маріуполь, Донецька митниця втратила контроль за об`єктами майна та інфраструктури, що обліковуються на балансі митниці.

У зав`язку з чим, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 20.05.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також даною ухвалою відмовлено у задоволені клопотання позивача про виклик свідків.

10.06.2024 представником ГУ ПФУ у Вінницькій області до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, про те, що з 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення-у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується" 05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до положень пунктів 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Постанова №637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому невідповідність будь-яких записів у ній унеможливлює врахування всіх (деяких) записів у ній.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, до заяви позивача додано лист Донецької митниці про неможливість здійснення перегляду архівних справ Амвросіївської митниці (наказів, особових рахунків, розрахунково-платіжних відомостей) та документального підтвердження трудового стажу за період роботи з 01.04.1997 по 28.12.1998. У зв`язку з чим, записи трудової книжки позивача не можливо підтвердити первинними документами.

11.06.2024 до суду представником ГУ ПФУ у Київській області подано відзив на адміністративний позов, яким заперечує заявлені позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні. Серед іншого зазначає, що за наданою позивачем трудовою книжкою до страхового стажу не зараховано період роботи в Амвросіївській митниці з 01.04.1997 по 28.12.1998, оскільки запис про звільнення не завірено печаткою підприємства.

При цьому, зауважує, що до заяви про перерахунок пенсії позивач надав лист Донецької митниці про неможливість здійснення перегляду архівних справ Амвросіївської митниці (наказів, особових рахунків, розрахунково-платіжних відомостей) та документального підтвердження трудового стажу за період роботи з 01.04.1997 по 28.12.1998 роки. Однак, для зарахування періодів роботи, необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємством, на якій працював позивач, на підставі первинних документів за час виконання роботи, які позивачем надані не були.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 27 грудня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 18.03.2024 року про проведення перерахунку пенсії з врахуванням усіх періодів роботи, зазначених в трудовій книжці.

За принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення № 69 від 26.03.2024 року про відмову в перерахунку пенсії позивачу.

За наданою трудовою книжкою до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в Амворосіївській митниці з 01.04.1997 по 28.12.1998, оскільки записи про роботу при звільненні не засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів, чим порушено вимоги порядку ведення трудових книжок працівників.

Для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.04.1997 по 28.12.1998 в Амвросіївській митниці, головним управлінням ПФУ у Вінницькій області, запропоновано надати позивачу підтверджуючі документи.

З метою отримання документів для зарахування зазначеного періоду роботи позивач звернувся із запитом на ім`я начальника Донецької митниці. У відповіді від 16.02.2024 за № 7.1-1/7.1-12/П/7 позивача повідомлено про те, що Донецька митниця не має можливості переглянути архівні справи Амвросіївської митниці та документально підтвердити його трудовий стаж за період з 01.04.1997 по 21.12.1998. Це пояснюється тим, що з 2022 року, внаслідок вторгнення РФ на територію України та авіаційних обстрілів міста Маріуполь, Донецька митниця втратила контроль над об`єктами майна та інфраструктури, що обліковуються на її балансі.

Не погоджуючись з діями ГУ ПФУ у Київській області щодо не зарахування періоду роботи з 01.04.1997 по 21.12.1998 в Амвросіївській митниці, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом 2 статті 56 Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22-1 (далі - Порядок N 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Відтак, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а також інші довідки що підтверджують відповідний період роботи.

При цьому, суд зазначає, що на час заповнення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58, в редакції, чинній у період роботи позивача).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції № 58, визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт2.3Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4Інструкції №58усізаписивтрудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26Інструкції №58).

Суд звертає увагу, що і за приписами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" (відповідно до якої прийнято Інструкцію №58), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , у спірний період, а саме 01.04.1997, ОСОБА_1 прийнято на посаду головного інспектора ТП "Квашино" Амвросіївської митниці, що підтверджується записом № 22 у трудовій книжці.

Відповідно до запису № 25 від 28.12.1998, його звільнено із займаної посади у зв`язку з переведенням на посаду, що віднесена до номенклатури Голови Державної митної служби України, згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Суд зазначає, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_2 про роботу ОСОБА_1 у період з 01.04.1997 по 28.12.21998, відповідають вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією № 58 від 29.07.1993, оскільки містить чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посади на яких працював позивач та відбиток печатки підприємства, який міститься з ліва у трудовій книжці.

Судом встановлено, що записи в трудовій книжці НОМЕР_1 про роботу ОСОБА_1 у період з 01.04.1997 по 28.12.1998 як про прийняття, так і про звільнення з роботи завірені печаткою зазначеного підприємства. Крім того, суд звертає увагу, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить запис під № 26, з якого слідує, що позивач не звільнений з митного органу, а переведений на іншу посаду.

Суд також наголошує, що записи позивача під № 22, 23, 24, 25 та 26 у вказаній трудовій книжці завірені аналогічно до записів ОСОБА_2 у трудовій книжці НОМЕР_3 та ОСОБА_3 у трудовій книжці НОМЕР_4 , які в спірний період працювали разом з позивачем на Амвросіївській митниці.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

Таким чином, твердження ГУПФУ у Київській області про наявність вказаних вище недоліків (запис при звільненні не завірено печаткою підприємства), як підстави для не зарахування періоду роботи з 01.04.1997 по 28.12.1998 до страхового стажу позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною 3статті 44 Закону №1058-IVоргани Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі також - Порядок № 22-1, в редакції, станом на час спірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на веб-порталі або засобами Порталу Дія.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково. Окрім цього, відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

При цьому, суд враховує, що позивач з метою отримання документів для зарахування спірного періоду роботи, звернувся із запитом на ім`я начальника Донецької митниці. Однак, у відповіді від 16.02.2024 за № 7.1-1/7.1 -12/П/7 його було повідомлено про те, що Донецька митниця не має можливості здійснити перегляд архівних справ Амвросіївської митниці та документально підтвердити трудовий стаж позивача за період з 01.04.1997 по 21.12.1998, з підстав того, що з 2022, в наслідок вторгнення рф на територію України та авіаційних обстрілів, які відбулися на території міста Маріуполь, Донецька митниця втратила контроль за об`єктами майна та інфраструктури, що обліковуються на балансі митниці.

Враховуючи зазначене, слід наголосити, що відповідачами не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Таким чином, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.1997 по 28.12.1998, оскільки запис на звільнення не завірено печаткою підприємства, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача та звужує його законне право на зарахування вказаного періоду до стажу роботи на вказаному підприємстві.

Відтак, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058 та з урахуванням вимог Порядку № 22-1, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи з 01.04.1997 по 28.12.1998, підлягають зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту, суд обирає інший спосіб захисту та, як наслідок, рішення № 69 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в перерахунку пенсії, яким відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.04.1997 по 28.12.1998, не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно, належним буде зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на Амвросіївській митниці з 01.04.1997 по 28.12.1998.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 3статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №69 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яким відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в Амвросіївській митниці з 01.04.1997 по 28.12.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на Амвросіївській митниці з 01.04.1997 по 28.12.1998.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 807,46 грн. (вісімсот сім гривень сорок шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. А. Саєнка, м. Фастів, Київська область, 08500, ); Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; )

Рішення суду сформовано: 05.11.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна