Справа № 140/5046/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/5046/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з власної ініціативи питання про залишення позовної заяви без руху в адміністративній справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Служба безпеки України (далі СБУ) звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії Служби безпеки України (далі НА СБУ) в сумі 94965,16 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому її належить залишити без руху, з огляду на таке.

Згідно з частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із частинами першою третьою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Верховний Суд вирішував питання обчислення строку звернення до суду у справах за зверненням вищого навчального закладу про відшкодування витрат.

Зокрема, у постанові від 22.01.2020 у справі № 813/1045/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір саме пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, оскільки у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи під час перебування її на публічній службі.

Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.

Аналогічний підхід до правозастосування указаних норм при вирішенні подібних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, від 10.10.2019 у справі № 140/721/19, від 28.05.2021 у справі № 320/7233/19, від 23.03.2023 у справі № 420/24331/21, від 06.04.2023 у справі № 400/4280/20, від 11.05.2023 у справі № 400/4281/20.

Тобто, саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21.01.2021), № 420/9694/20 (постанова від 21.12.2021) дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 18.10.2024 у справі № 160/19633/23 вказав, що початок перебігу строку не може бути пов`язаний з відмовою добровільно відшкодувати витрати, оскільки позивач не визначив строк відшкодування. Однак, позивач протягом п`яти років був обізнаний про невиконання відповідачем вимоги про відшкодування витрат на навчання, про що також свідчить повторне направлення вимоги-пропозиції про відшкодування цих витрат, в якій вже визначено порядок та строки відшкодування. Незазначення у довідці-розрахунку строку, в якій відповідач має сплатити відшкодування витрат на навчання, свідчить про пасивну поведінку позивача у здійсненні захисту прав, невжиття ним жодних активних дій для дотримання місячного строку звернення, передбаченого статтею 122 КАС України, що обраховується з моменту закінчення терміну добровільного виконання (що мало ним усвідомлюватися).

Звернення позивача до відповідача із вимогою про відшкодування витрат на навчання більше ніж через п`ять років не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивачу недостатньо лише послатися на необізнаність про порушення його прав та інтересів, він має довести, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду у встановлений законом строк. Своєю чергою, відрахування позивача з навчання та в подальшому направлення йому вимоги про відшкодування витрат на навчання більше ніж через п`ять років, свідчить про надмірне зволікання та зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежала виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відповідна правова позиція викладена також Верховним Судом у постанові від 11.04.2024 у справі № 420/20386/23, від 15.08.2024 у справі № 160/20365/23.

Застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, суд відхиляє доводи представника позивача, викладені у позовній заяві (а. с. 2) та відповіді на відзив (а. с. 69), про дотримання строку звернення до суду з цим позовом (позиція позивача полягає у тому, що на момент звернення до суду не минув місячний строк з моменту відмови виконати в добровільному порядку обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в академії), з огляду на таке.

Суд враховує, що відповідно до наказу ректора НА СБУ (по особовому складу) від 18.07.2019 № 476-ос, ОСОБА_1 з 18.07.2019 відраховано з навчання в НА СБУ та припинено чинність контракту, визначено до відшкодування у добровільному порядку суму витрат, пов`язаних з його утриманням в НА СБУ 94965,16 грн (а. с. 19).

19.07.2019 з відповідачем проведено бесіду та роз`яснено, що він зобов`язаний у добровільному порядку відшкодувати СБУ витрати, пов`язані з його навчанням і утриманням у розмірі 94965,16 грн, про що свідчить лист бесіди (а. с. 20-22).

Суд також наголошує на тому, що СБУ уже зверталася в судовому порядку (до Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку цивільного судочинства) із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в НА СБУ, що свідчить про обізнаність позивача про порушення його прав, а також спростовує доводи представника позивача про те, що ще не минув місячний строк для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2020 провадження у справі № 161/3154/20 за позовом СБУ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в НА СБУ було закрито, оскільки цей спір є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а. с. 59-61).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом (10.05.2024) майже через п`ять років після відрахування ОСОБА_1 з навчання в НА СБУ (18.07.2019) та через чотири роки після постановлення ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2020 про закриття провадження у справі № 161/3154/20.

Вказані фактичні обставини справи свідчать про недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Відтак, оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом після закінчення місячного строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України, та без подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, чим не дотримав приписи частини шостої статті 161 КАС України, тому на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви у спосіб подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву буде залишено без розгляду на підставі частини п`ятнадцятої статті 171, пункту 7 частини першої статті 240 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.М. Валюх