Справа № 260/3465/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

01 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3465/21 пров. № А/857/28023/24

Суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Курилець А. Р., перевіривши в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 260/3465/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Так, 10 серпня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила суд: "1. Відкрити адміністративне провадження; 2. Оскільки предметом спору є захист соціальних прав п.3 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" розстрочити сплату судового збору до прийняття судового рішення; 3. Визнати протиправним не реагування відповідача на заяву про призначення пенсії від 22.06.20 р. 88; 4. Стягнути відповідача упущену мною вигоду за період з 22.06.20 р. по 27.08.20 р. з розрахунку: 2 місяці 5 днів = 66 днів; 3900*2міс/платежі = 7800 грн. + 5 днів; 4. Судові витрати покласти на відповідача.".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 260/3465/21 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, при цьому відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із матеріалів справи слідує, що повне судове рішення складено 04 жовтня 2021 року . Апеляційну скаргу подано засобами поштової кореспонденції 22 жовтня 2024 року, що підтверджується трекінгом відправлення з штриховим ідентифікатором 098 з сайту АТ «Укрпошта», тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Однак особою, яка подала апеляційну скаргу не подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався з апеляційною скаргою на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 260/3465/21 яка була зареєстрована Восьмим апеляційним адміністративним судом 20 листопада 2023 року. Однак зазначена апеляційна скарга була повернута ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року.

Отже, як мінімум з 20 листопада 2023 року скаржник ознайомлений із на рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 260/3465/21.

В цьому контексті апеляційний суд зазначає, що хоч повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою, проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо її своєчасної подачі.

Разом з тим, суд звертає увагу на висновок Верховного Суду щодо застосування норм права, викладений у постанові від 03.11.2022 у справі № 560/15534/21, згідно з яким строк на апеляційне оскарження, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Зважаючи на зміст норм процесуального права, якими врегульовано питання строків апеляційного оскарження та їх поновлення, вимоги до процедурних рішень суду апеляційної інстанції, ухвалених з цього питання, а також беручи до уваги вироблені національними судами та ЄСПЛ підходи до поновлення процесуальних строків, правові позиції Верховного Суду з цього приводу, суд вважає, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

1) первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

2) повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

3) скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою.

4) доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

5) наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Лише обґрунтування дотримання зазначений умов зумовить висновок про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням підстав для його поновлення, про які вказано вище.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз`яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Також апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановленим статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

В апеляційній скарзі зазначаються:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), в тому числі щодо позивачки,

обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права,

дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду або нової редакції апеляційної скарги в якій буду враховані вищенаведені зауваження, або заяви в якій викладено відповідні відомості.

Також до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

При цьому клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній рік скаржником не подано, що унеможливлює підтвердження скрутного майнового стану сторони. Довідка Бориславської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області від 03.10.2024 №8973/АП/13-01-50-10 не є належним доказом, позаяк в такій зазначено, що платник податків ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 перебував на загальній системі оподаткування. Згідно даних ІКС «Податковий блок» фізична особа-підприємець ОСОБА_1 податкову звітність за 2023 рік не подавав.

Вказаний недолік апеляційної скарги необхідно усунути шляхом надіслання до Восьмого апеляційного адміністративного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1362 грн. за наступними реквізитами «Отримувач - ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача UA1013952; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); призначення платежу *;101; код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд», або обґрунтованої заяви про звільнення від сплати судового збору, яка буде підтверджена належними відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній рік.

За таких обставин, відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати 10-денний строк для усунення вказаних недоліків.

Також слід роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення вказаних недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України така буде їй повернута.

Також апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тож приписами КАС України передбачено право не лише учасників справи оскаржити судові рішення в апеляційному порядку, а й осіб, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, положення КАС України передбачають необхідність з`ясування апеляційним судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; чи вирішено окружним/місцевим судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним рішенням.

Водночас, така перевірка відбувається як до відкриття апеляційного провадження у справі, так і після.

Аналогічний підхід до правозастосування наведений в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року в справі №826/14301/16.

Виходячи з положень наведеної вище норми процесуального права, необхідною умовою, за наявності якої особа, що не брала участі у справи, така особа набуває права апеляційного оскарження судового, є вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Проте, на відміну від частини 1 статті 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду, у тому числі, із суб`єктивним критерієм, правила частини першої статті 293 КАС України забезпечують дотримання принципу юридичної визначеності та сталості судового рішення, гарантуючи особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки такої особи.

У судовій практиці сформовано загальні принципи та підходи щодо прийнятності та обґрунтованості апеляційних та касаційних скарг осіб, які вважають, що рішення суду прийнято про їх права, обов`язки чи інтереси.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17 та від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, від 23 листопада 2020 року у справі №826/3508/17 судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи. Тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, для вирішення питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи виникли у зв`язку з прийняттям судового рішення у цієї особи нові права чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Апеляційний суд звертає увагу, що перевірка права особи на звернення до суду з апеляційною скаргою передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується (розгляду по суті).

Встановлення обставин, що свідчать про відсутність підстав для апеляційного оскарження, а отже і права на звернення до суду з апеляційною скаргою, є перешкодою для розгляду скарги по суті. Законність судового рішення може бути перевірено за скаргою належної особи.

Такий підхід повністю узгоджується з принципом верховенства права та такою його складовою як правова визначеність. Безпідставний перегляд призводить до порушення принципу правової визначеності (res judicata).

Міркування ЄСПЛ щодо принципу юридичної визначеності сформульовані у багатьох справах, але ґрунтуються на однакових підходах. Для прикладу, у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009), ЄСПЛ зазначив:

« 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata … тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), N52854/39, п.52, ECHR 2003-IX)».

Отже, ЄСПЛ допускає відхід від принципу юридичної визначеності як виняток, якщо для цього є певні обставини. Переліку цих обставин у практиці ЄСПЛ не сформовано - це питання національного законодавства. Кожна держава самостійно визначає які саме обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення. Проте ЄСПЛ дає їх якісну характеристику.

У справі «Христов проти України», рішення в якій перекладено на українську мову офіційно - Міністерством юстиції України, з посиланням на п. 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» ці обставини зазначені як «вагомі й непереборні». Обставини, за яких допускається перегляд судового рішення, у практиці ЄСПЛ не мають чітко окреслених меж, однак повинні бути істотними та переконливими.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 11 липня 2018 у справі № 911/2635/17, від 20 лютого 2019 у справі № 817/689/16, від 15 січня 2020 у справі № 916/24/17, від 22 січня 2020 у справі № 542/166/18 норми статей процесуальних кодексів щодо права на апеляційне оскарження судових рішень (стаття 254 Господарського процесуального кодексу України, стаття 352 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 293 Кодексу адміністративного судочинства України) визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року в справі № 260/3465/21, ОСОБА_1 лише декларативно зазначає про порушення своїх прав однак не наводить в чому саме виразилося таке порушення.

При цьому варто зазначити, що ані мотивувальна, ані резолютивна частина вказаного рішення не містять висновку про права та/або обов`язки ОСОБА_1 .

Так, спірні правовідносини в розглядуваній справі стосуються питання призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_3 .

Суду апеляційної інстанції наголошує, що у зв`язку із прийняттям Закарпатським окружним адміністративним судом 04 жовтня 2021 року в справі №260/3465/21, у апелянта не виникли будь-які нові права, на нього не покладено нові обов`язки, не змінено його наявних прав та/або обов`язків, так само і не позбавлено його певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Суд стверджує, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не є учасником публічно-правових відносин, які склалися між позивачем та відповідачем щодо заявлених у цій справі позовних вимог і оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, не вирішувалося.

Особа, набуваючи статусу апелянта у справі, до участі у якій не була залучена, повинна мати не лише певний обсяг прав, свобод та інтересів, що можуть бути порушені тим чи іншим способом при прийняті судового рішення, а відповідне питання (стосовно прав, свобод та інтересів цих осіб) вже має бути безпосередньо вирішено у судовому рішенні.

Доводів яким чином рішення суду за результатами розгляду справи щодо визнання протиправним не реагування відповідача на заяву про призначення пенсії від 22.06.20 р. 88 та стягнення з відповідача упущену ОСОБА_2 вигоду за період з 22.06.20 р. по 27.08.20 р. з розрахунку: 2 місяці 5 днів = 66 днів; 3900*2міс/платежі = 7800 грн. + 5 днів, встановлює, змінює або припиняє права або обов`язки ОСОБА_1 , апеляційна скарга не містить.

Обов`язковою умовою оскарження рішення суду першої інстанції є доведеність апелянтом порушених його прав та інтересів таким рішенням.

Саме на апелянта покладається обов`язок доведення наявності факту впливу на його існуючі права предмету спірних правовідносин.

Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає, що спірний пункт рішення начебто впливає на його правове становище. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Як наслідок, апеляційному оскарженню підлягають виключно ті судові рішення, які мають безпосередній та прямий вплив на права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта.

Вказаний недолік апеляційної скарги необхідно усунути шляхом надіслання до Восьмого апеляційного адміністративного суду мотивованої заяви, в якій обґрунтовано зазначити як саме, на переконання апелянта, суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 169, 295, 296, 298, 299 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 260/3465/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяА. Р. Курилець