Справа № 380/15967/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/15967/24 пров. № А/857/22596/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Богуш І.М.;

від відповідача - Кожухар І.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2024р. про закриття провадження (в частині вимог) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 ; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 29.08.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: 29.08.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою від 29.08.2024р. закрито в порядку п.4 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі № 380/15967/24 в частині наступних позовних вимог ОСОБА_1 :

* визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі оновленої довідки ГУ Державної фіскальної служби /ДФС/ України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р., починаючи з 01.12.2020р., в частині неврахування зазначених у ній складових грошового забезпечення, а саме: посадового окладу - 7470 грн. та надбавки за вислугу років (50%) - 4475 грн.;

* зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років позивачу з 01.12.2020р. із обов`язковим врахуванням зазначених у довідці ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р. складових грошового забезпечення, а саме: посадового окладу - 7470 грн. та надбавки за вислугу років (50%) - 4475 грн, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;

* визнати протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.;

* зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.;

а також повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений судовий збір в сумі 1816 грн. 80 коп. (а.с.98-99).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового закриття провадження у справі (а.с.105-111).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в судових рішеннях в справі № 380/9291/22 фактично не вирішена вимога позивача про неврахування пенсійним органом зазначених в оновленій довідці ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р. наступних складових грошового забезпечення: посадового окладу 7470 грн., надбавки за вислугу років (50%) 4475 грн. На ці обставини він звертав увагу у відзиві на апеляційну скаргу, однак таке питання залишилося без належного розгляду.

За таких обставин апелянт був змушений звернутися до суду із вказаними вимогами повторно; такі вимоги належить розцінювати як самостійні та такі, що не були розглянуті судом. Звідси, предмет позову є відмінний, ніж у справі № 380/9291/22, вимоги позивача стосуються не всіх складових грошового забезпечення, а лише посадового окладу та надбавки за вислугу років.

Відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 вже звертався до суду з вимогами про проведення перерахунку та виплату пенсії за вислугу років з 01.12.2020р. із обов`язковим врахуванням зазначених у довідці ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р. складових грошового забезпечення, за наслідками розгляду яких прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Також позивач звертався з вимогами про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., за наслідками розгляду яких прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Водночас, згода/незгода ОСОБА_1 з попередніми рішеннями суду (про що зазначено в прохальній частині позовної заяви) не впливає на самостійність таких вимог та необхідність їх розгляду в порядку іншого позовного провадження.

За вказаних обставин позивач звернувся до суду з вимогами, щодо яких є судове рішення у справі № 380/9291/22 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, через що наявні підстави для закриття провадження в справі згідно вимог п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З огляду на п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У практиці Верховного Суду, сформульованій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 9901/432/18, постановах Верховного Суду від 17.10.2019р. у справі № 340/869/19, від 30.01.2020р. у справі № 2а-161/11, від 30.04.2020р. у справі № 813/4138/17, від 26.05.2020р. у справі № 805/1963/17-а, від 16.07.2020р. у справі № 182/3773/15-а, умовами застосування цієї підстави для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач вже звертався до суду із аналогічними позовними вимогами.

Так, в межах адміністративної справи № 380/9291/22 судами розглянуті наступні вимоги ОСОБА_1 , в яких він просив:

визнати протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі оновленої довідки ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р., починаючи з 01.12.2020р.;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 01.12.2020р. із обов`язковим врахуванням як основних, так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за прирівняною посадою на підставі оновленої довідки ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р., з урахуванням таких складових: посадовий оклад 7470 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням 1480 грн., надбавка за вислугу років (50%) 4475 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 1120 грн. 50 коп., надбавка за особливості проходження служби (100%) 13425 грн., премія (204%) 15238 грн. 80 коп., а всього: 43209 грн. 30 коп., обчислюючи таку пенсію виходячи із 68 % від загальної суми грошового забезпечення, вказаного у довідці, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;

визнати протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 , з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. у справі № 380/9291/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018р. 50 % суми підвищення пенсії, з 01.12.2019р. 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р.; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018р. у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., з урахуванням проведених виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.13-24).

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023р. у справі № 380/9291/22 апеляційну скаргу ГУ ПФ України у Львівській обл. задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. скасовано частково, а саме в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФ України України у Львівській обл. щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018р. 50 % суми підвищення пенсії, з 01.12.2019р. 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р., і зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018р. у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., з урахуванням проведених виплат; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській обл. на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. і у цій частині прийнято нову постанову, якою зазначені позовні вимоги залишено без розгляду; в решті рішення суду залишено без змін (а.с.25-36).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.03.2024р. у справі № 380/9291/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023р. скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (а.с.37-44).

У подальшому постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024р. у справі № 380/9291/22 апеляційну скаргу ГУ ПФ України у Львівській обл. задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. у справі № 380/9291/22 змінено, внаслідок чого зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р. по 31.12.2019р. у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., з урахуванням проведених виплат; у решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. залишено без змін (а.с.45-54).

Аналіз вказаних судових рішень вказує на те, що позивач вже звертався до суду з вимогами про проведення перерахунку та виплату пенсії за вислугу років з 01.12.2020р. із обов`язковим врахуванням зазначених у довідці ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р. складових грошового забезпечення, за наслідками розгляду яких прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, зазначені вимоги охоплювали всі складові грошового забезпечення, що були зазначені в довідці ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р.

Також позивач також звертався з вимогами про визнання протиправними дій та зобов`язання пенсійного органу вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., за наслідками розгляду яких прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Тобто, предметом позову в справі № 380/9291/22 було саме питання перерахунку пенсії позивача з 01.12.2020р. із обов`язковим врахуванням зазначених у довідці ГУ ДФС України у Львівській обл. № 593 від 29.12.2021р. складових грошового забезпечення, а також перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р. по 31.12.2019р., з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.

Зазначені питання охоплюються предметом позову в розглядуваній справі.

При цьому, в обох випадках позовні вимоги заявлені з одних і тих самих підстав, спір виник між тими самими сторонами.

Отже, за окреслених обставин позивач звернувся до суду з вимогами, які вже вирішені судом в справі № 380/9291/22, рішення по якій набрало законної сили, при цьому попередній та розглядуваний спори стосуються тих самих сторін, того самого предмету і виникли з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити в частині позовних вимог, які вже розглянуті в межах адміністративної справи № 380/9291/22.

Незгода із вирішенням цих вимог (фактично в їх задоволенні відмовлено без викладення мотивів) не може призводити до повторного заявлення таких позивачем та вирішення їх в новому судовому процесі. Також позивач не оскаржував рішення суду першої інстанції в справі № 380/9291/22, хоча висловлював свою незгоду з ним у відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ України у Львівській обл.

Водночас, така поведінка сторони за відсутності належного оскарження судового рішення не надає їй процесуального права на повторний розгляд вже заявлених і вирішених вимог, хоча й мотиви відмови в їх задоволенні судами в справі № 380/9291/22 не викладені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у викладеній частині позовних вимог, оскільки у вказаній частині спір в розглядуваній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду суду в іншому провадженні.

Доводи апелянта в іншій частині, які викладені в апеляційній скарзі, на правомірність прийнятої ухвали не впливають.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для закриття провадження в адміністративній справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2024р. про закриття провадження (в частині вимог) в адміністративній справі № 380/15967/24 залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 01.11.2024р.