Справа № 420/28185/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про доплату позивачу 10% премії за листопад 2023 року на підставі п.14 Розділу 1 Порядку №260, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 № 299 Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»»;

- зобов`язати відповідача 1 на підставі п.14 Розділу 1 Порядку №260, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 № 299 Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»» видати наказ про доплату ОСОБА_1 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.14 Розділу 1 Наказу №260 здійснити розрахунок та доплатити ОСОБА_1 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 після доплати 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року внести зміни в Довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в частині збільшення виплати премії за листопад 2023 року, виданих полковнику ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати із-за невидання наказу про доплату 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року - за період з 03.09.2024 року по дату фактичної доплати 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року згідно чинного законодавства;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у порядку, передбаченому ст. 382 КАС України;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у порядку, передбаченому ст. 382 КАС України.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача звільнено з військової служби відповідно до висновку військово-лікарської комісії (ВЛК) за станом здоров`я у відставку та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час служби на підставі наказу з адміністративно-господарської діяльності командира військової частини НОМЕР_1 , якій підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_3 № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання службових обов`язків, визначених статтею 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «догана» та відповідно до пункту наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про виплату премії за листопад 2023 року в грудні 2023 року було позбавлено 10% премії грошового забезпечення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/33840/23 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 № 376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». відповідно п.14. Розділу 1. наказу МОУ № 260 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив здійснити доплату 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року. Проте, відповідач не здійснив доплату 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

25.09.2024 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що позивач звернувся із заявою (міститься в матеріалах наданих Позивачем) до командира військової частини НОМЕР_1 щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 по справі № 420/33840/23 та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 №376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та доплатити Позивачу 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року. За результатами розгляду заяви Позивачу надано відповідь від 10.08.2024 вих. № 808/10397 (міститься в матеріалах наданих Позивачем), що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року у справі № 420/33840/23 ВИКОНАНО. Позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 допущено бездіяльність щодо не доплатити йому 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року у справі № 420/33840/23, а тому звернувся з адміністративним позовом до суду. На переконання військової частини НОМЕР_1 , підстави пред`явлення даного позову спрямовані на забезпечення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року у справі № 420/33840/23.

27.09.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до п.8 Розділу І Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройним Силам України та деяким іншим особам грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю. Тобто, Позивачу, перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткова винагорода виплачується на підставі наказу начальника військової частини НОМЕР_1 . Станом на 25.09.2024 витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року не надійшов. З викладеного вище протиправність, наявність якої є підставою для задоволення адміністративного позову, в бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно Позивача - відсутня.

01.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 2015 по 2024 роки проходив військову службу на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 113 від 30.04.2024 року полковника ОСОБА_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , в зв`язку зі звільненням з військової служби, наказом начальника Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 06 квітня 2024 року № 593, у відставку за підпунктом б (за станом здоров`я) відповідно до пункту- другого частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 30.04.2024 року.

03.11.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнятий Наказ №376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого за неналежне виконання службових обов`язків, визначених статтею 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення вимог телеграми начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.10.2023 № 808/вп/7095 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_1 , оголошено догану.

Вважаючи вищевказаний Наказ Військової частини НОМЕР_1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», протиправним, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року у справі №420/33840/23 визнано протиправним та скасовано Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03 листопада 2023 року за №376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_1 оголошено догану.

22.07.2024 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою в якій просив скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» як протиправний, завірену належним чином копію з наказу про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 №376 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності полковника ОСОБА_1 та здійснити доплату 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року.

Листом від 10.08.2024 року відповідач повідомив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 по справі № 420/33840/23 Південним ТУ ВСП виконано.

03.08.2024 року командиром Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ №299 «Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 листопада 2024 року № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», пунктом 1 якого скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03 листопада 2024 року № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Проте, відповідачем не здійснено доплату 10% премії грошового забезпечення позивача за листопад 2023 року.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551- XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV ( далі Статут).

Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.

Відповідно до розділу VI пунктів 1,5 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.

Розділом XVI пунктом 1,3 цього Порядку визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Згідно з п.4 розділу XVI Порядку, при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах, зокрема, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше одного до чотирьох прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення (за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято в установленому законодавством порядку у цьому самому місяці)) або за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Висновки суду.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що позбавлення військовослужбовців премій залежить від скоєння ним дисциплінарних правопорушень та/або накладення дисциплінарних стягнень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою зменшення розміру премії позивача за листопад 2023 року, слугувало прийняття наказу Військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 року №376 про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.

Суд наголошує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року у справі №420/33840/23 визнано протиправним та скасовано Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03 листопада 2023 року за №376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_1 оголошено догану.

03.08.2024 року командиром Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ №299 «Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 листопада 2024 року № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», пунктом 1 якого скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03 листопада 2024 року № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, оскільки відповідачем скасовано наказ від 03.11.2023 року №376, яким позивачу оголошено догану, тому відсутні підстави для позбавлення позивача премії, передбаченої Порядком №260.

Враховуючи те, що рішенням суду від 11.03.2024 року у справі №420/33840/23 скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03 листопада 2023 року за №376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо не видання наказу про доплату позивачу 10% премії за листопад 2023 року на підставі п.14 Розділу 1 Порядку №260, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 № 299 «Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 № 376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 після доплати 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року внести зміни в Довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в частині збільшення виплати премії за листопад 2023 року, виданих полковнику ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Щодо позовних вимог в частині виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати, суд зазначає наступне.

Так, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У розумінні Закону №2050-ІІІ заробітна плата (грошове забезпечення) є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду.

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Використане у статтях 3, 4 Закону №2050-ІІІ формулювання доводить, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, та означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2020р. у справі №240/11882/19 дійшов висновку, що зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Тому у випадку не нарахування та не виплати відповідачем сум грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом або судовим рішенням обов`язку здійснити виплату належних сум.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено позивачу нарахування 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року.

А відтак, ОСОБА_1 не набув права на компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Щодо вимог позивача про встановлення контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У відповідності до правової позиції викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України від 13.03.2017 року зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що наведене є правом, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення слід відмовити.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про доплату позивачу 10% премії за листопад 2023 року на підставі п.14 Розділу 1 Порядку №260, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 року № 299 Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 року № 376 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»».

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 на підставі п.14 Розділу 1 Порядку №260, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 року № 299 «Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.11.2023 року № 376 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»» видати наказ про доплату ОСОБА_1 10% премії грошового забезпечення за листопад 2023 року.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко