Справа № 240/2787/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2787/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

04 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, за період з 23.04.2022 по 22.05.2022 та з 18.06.2022 по 17.07.2022.

Зобов"язано Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, за період з 23.04.2022 по 22.05.2022 та з 18.06.2022 по 17.07.2022, з урахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації та проходить військову службу в Збройних Силах України у складі Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.07.2022 №735, ОСОБА_1 22 березня 2023 року за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Констянтинівка, Краматорського району, Донецької області внаслідок авіаційного удару по запасному командному пункту, отримав: вибухову травму; забій шийного відділу хребта; здавлення м`яких тканин кінцівок; комплексне пошкодження тіла та заднього рогу медіального меніска правого та лівого колінних суглобів; пошкодження хряща медіальних виростків стегнової та великогомілкової кісток II стадії (а.с. 8).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №722-Х Комунального підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Костянтинівської міської ради, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.03.2022 по 26.03.2022 (а.с. 26).

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4083 Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпровської міської ради, позивач в період з 27.03.2022 по 28.03.2022 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.24).

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №3131 від 31.03.2022, позивач в період з 29 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, з основним діагнозом: забій м"яких тканин ділянки шиї, грудної клітки, попереку та право колінного суглоба (22.03.2022) (а.с.23).

В період з 31 березня 2022 року по 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у військовому шпиталі АДРЕСА_1 , Військова частина НОМЕР_2 , з діагнозом: забій м"яких тканин ділянки шиї, грудної клітки, попереку та право колінного суглоба (22.03.2022) (а.с. 22).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_2 від 19 квітня 2022 №529, позивачу 18.04.2022 проведено медичний огляд, за результатами якого встановлено, що причинний зв"язок захворювання, спричинений травмою (22.03.2022), пов"язаний з проходженням військової служби, на підставі статті 81 графи ІІІ Розладу хвороб, потребує відпустки на 30 календарних днів за станом здоров`я. (а.с.9)

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 квітня 2022 року №113 ОСОБА_1 перебував у відпустці у зв`язку з хворобою з 22 квітня 2022 року по 22 травня 2022 року (а.с. 10).

В свою чергу, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2022 №112 позивачу нараховано за період з 01.04.2022 по 22.04.2022 додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн та з 23.04.2022 по 30.04.2022 з розрахунку 30000 грн, вказану виплату 15.05.2022 зараховано на особистий рахунок позивала в сумі 80113,33грн, що підтверджується довідкою №133/2517 від 25.03.2024 (а.с. 53, 80, 83).

Довідкою ВЛК від 17.06.2022 №196 КНП "Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка» Житомирської міської ради, підтверджено, що позивачу проведено медичний огляд ВЛК та встановлено, що діагноз: комплексне пошкодження тіла та заднього рогу медіального меніска правого колінного суглоба, пошкодження хряща медіальних виростків стегнової та великогомілкової кістки ІІ (два) ст., синовіт, есенціальна гіпертензія І стадії, ступінь 1 ризик, ХСН 0 ст.ФК ІІ, травма пов`язана з проходженням військової служби, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 11).

Довідкою №133/2517 від 25.03.2024 підтверджено, що позивачу нараховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 з розрахунку 30000,00 грн за період:

- з 01.06.2022 по 30.06.2022 та 29.07.2022 виплачено вказану винагороду в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору);

- з 01.07.2022 по 31.07.2022 та 22.08.2022 виплачено вказану винагороду в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору) (а.с. 80, 83).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6664 КП «Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка» Житомирської міської ради, позивач в період з 08 серпня 2022 року по 25 серпня 2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом: застаріле пошкодження заднього рогу медіального меніска лівого колінного суглоба; деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів І-ІІ ст. ПФС І (один) (а.с.21).

В період з 29 серпня 2022 року по 08.09.2022 позивач перебував на лікуванні в травматологічному відділенні КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради з основним діагнозом: ураження заднього рогу медіального меніска у зв"язку з старим розривом або ушкодженням (а.с. 20).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7973 КП «Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка» Житомирської міської ради, ОСОБА_2 в період з 12.09.2022 по 30.09.2022 перебував на стаціонарному лікуванні із основним діагнозом: ураження заднього рогу медіального меніска у зв"язку зі старим розривом або ушкодженням, застаріле пошкодження заднього рогу медіального меніска (а.с.19).

В свою чергу, Довідкою №133/2517 від 25.03.2024 підтверджено, що позивачу нараховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168:

1) за серпень 2022 року з розрахунку:

- 30000,00 грн за період з 01.08.2022 по 31.08.2022 та 26.09.2022 виплачено вказану винагороду в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору);

- 100000,00 грн (з урахуванням раніше виплаченої) за період з 08.08.2022 по 25.08.2022, з 29.08.2022 по 31.08.2022 та 24.03.2023 виплачено вказану винагороду в сумі 46708,06 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору) (а.с. 80, 83).

2) за вересень 2022 року з розрахунку:

- 30000,00 грн за період з 01.09.2022 по 30.08.2022 та 29.10.2022 виплачено вказану винагороду в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору);

- 100000,00 грн (з урахуванням раніше виплаченої) за період з 01.09.2022 по 08.09.2022, з 12.09.2022 по 30.09.2022 та 24.03.2023 виплачено вказану винагороду в сумі 62055,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору) (а.с. 80, 83).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №8055 КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 04.10.2022 по 11.10.2022 із основним діагнозом: ураження заднього рогу медіального меніска у зв"язку з старим розривом або ушкодженням, застаріле пошкодження заднього рогу медіального меніска (а.с. 18).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 12 жовтня 2022 року №4102 підтверджено, що позивач отримав травму пов`язану з проходженням військової служби, тяжкого ступеня важкості, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 13).

Згідно з витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 жовтня 2022 року №287 ОСОБА_1 перебував у відпустці у зв`язку з хворобою з 12 жовтня 2022 року по 10 листопада 2022 року (а.с. 14).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 11 листопада 2022 року №4984 підтверджено, що позивач отримав травму пов`язану з проходженням військової служби, тяжкого ступеня важкості, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 15).

Довідкою №133/2517 від 25.03.2024 підтверджено, що позивачу нараховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168:

1) за листопад 2022 року з розрахунку:

- 30000,00 грн за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 та 19.12.2022 виплачено вказану винагороду в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору);

- 100000,00 грн (з урахуванням раніше виплаченої) за період з 01.11.2022 по 10.11.2022, з 11.11.2022 по 30.11.2022 та 22.03.2023 і 24.03.2023 виплачено вказану винагороду в сумі 68950 грн = (22983,33 грн та 45966,67 грн) (з урахуванням сплата 1,5% військового збору);

2) за грудень 2022 року з розрахунку:

- 30000,00 грн за період з 01.12.2022 по 31.11.2022 та 20.01.2023 виплачено вказану винагороду в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору);

- 100000,00 грн (з урахуванням раніше виплаченої) за період з 01.12.2022 по 10.12.2022 та 22.03.2023 виплачено вказану винагороду в сумі 22241,94 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору) (а.с. 80, 83).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 04 січня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 отримав захворювання внаслідок вибухової травми (22.03.2022) обох колінних суглобів, лікованих оперативно (08.06.2022, 20.09.2022) у вигляді посттравматичного лівобічного деформуючого гонартрозу ІІ (другої) стадії з больовим синдромом при помірному порушенні функцій, травма важкого ступеню тяжкості. Також встановлено, що травма пов"язана із захистом Батьківщини та визнано позивача обмежено придатним до військової служби (а.с. 17).

Додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 за січень 2023 року за (період з 01.01.2023 по 31.01.2023) виплачена позивачу у розрахунку 30000,00 грн в сумі 29550,00 грн (з урахуванням сплата 1,5% військового збору) (а.с. 80, 83).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наполягає, що йому не було нараховано та виплачено грошове забезпечення у належному розмірі, а саме не нараховано та не виплачено додаткову грошову виплату, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для за станом здоров"я за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме за період з 25.04.2022 по 30.04.2022, з 18.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 31.07.2022; з 01.08.2022 по 07.08.2022; з 26.08.2022 по 28.08.2022; з 09.09.2022 по 11.09.2022; з 01.10.2022 по 03.10.2022; з 11.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 31.01.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022,№573/2022 від 12.08.2022 та№757/2022 від 07.11.2022,№58/2023 від 06.02.2023, від01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022 та №350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01.04.2022до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв"язку з отриманим 28.02.2022 пораненням.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено, що вказана довідка (від 27.02.2022 №735), оформлена відповідно до встановленого порядку, наявна у позивача, де зазначено, що він 22.03.2022, за обставин саме безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_2 внаслідок авіаційного удару по запасному командному пункту, отримав: вибухову травму; забій шийного відділу хребта; здавлення м`яких тканин кінцівок; комплексне пошкодження тіла та заднього рогу медіального меніска правого та лівого колінних суглобів; пошкодження хряща медіальних виростків стегнової та великогомілкової кісток II стадії (а.с. 8).

В подальшому, згідно з довідкою №197 від 04 січня 2023 року, військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_1 отримав захворювання внаслідок вибухової травми (22.03.2022) обох колінних суглобів, лікованих оперативно (08.06.2022, 20.09.2022) у вигляді посттравматичного лівобічного деформуючого гонартрозу ІІ (другої) стадії з больовим синдромом при помірному порушенні функцій, травма важкого ступеню тяжкості. Також встановлено, що травма пов"язана із захистом Батьківщини та визнано позивача обмежено придатним до військової служби (а.с. 17).

Тобто, матеріалами справи документально підтверджено, що ОСОБА_1 отримав захворювання внаслідок вибухової травми (22.03.2022), важкого ступеню тяжкості, яка пов`язана із захистом Батьківщини.

Що стосується позовних вимог про нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень відповідно до Постанови №168 за перебування у відпустці за станом здоров"я за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме в період з 25.04.2022 по 30.04.2022 та з 18.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що в період з 22.04.2022 по 22.05.2022 на підставі довідки ВЛК №529 від 19.04.2022 та в період з 18.06.2022 по 17.07.2022 на підставі довідки ВЛК №196 від 17.06.2022, позивач перебував у відпустці за станом здоров"я (а.с.9, 11)

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування у відпустці за станом здоров"яв наслідок такої травми (вибухова травма 22.03.2022) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Отже беззаперечним є те, що позивач перебував у відпустці для лікування після отриманої травми (22.03.2022) за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не виплати позивачу грошової винагороди, в період з 23.04.2022 по 22.05.2022 та з 18.06.2022 по 17.07.2022, відповідач посилається на не зазначення у Довідці ВЛК від 19.04.2022 №529 та від 17.06.2022 №196, ступеня тяжкості травмування, та не встановлення тяжкості поранення.

З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402 (Положення №402).

Згідно з п.2.1. Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення №402, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

Водночас, встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено зазначення у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом в п.20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду.

Натомість, даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Зокрема, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.

На думку суду наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між Постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням №402, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.

В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.

Так, всі надані позивачем виписки, епікризи та виписні епікризи щодо подальшого лікування містять розділ щодо лікувальних рекомендації, в якому перераховано конкретні види лікування, необхідні для застосування після закінчення стаціонарного лікування, а тому суд дійшов висновку, що всі надані за станом здоров`я відпустки фактично були відпустками для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після кожної виписки з медичних закладів, які передували таким відпусткам.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як Постанови №168, так і Положення №402, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.

Оскільки Закон №2011-ХІІ, Постанова №168 та Положення №402 містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять, то слід застосовувати Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Також, згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я.

Також слід вказати, що Постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.

Як наслідок, вжите у Постанові №168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням №402, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій Постановою №168.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

Утім суд наголошує, що відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_3 від 04.01.2023 №197, яка видана більш пізнішою датою аніж вищевказані, підтверджено, що позивач отримав вибухову травму (22.03.2022) пов`язану з захистом Батьківщини, також чітко вказано, що травма важкого ступеня тяжкості (а.с. 17).

З огляду на викладене, вказані висновки суду повністю спростовують доводи відповідача.

Суд наголошує, що у позивача відсутній обов`язок кожного разу повторно доводити вказані обставини.

Разом з тим, згідно з виписками з медичних карток хворого та епікризом, що вказані вище, позивач у зв"язку з отриманим захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров"я за висновком ВЛК.

При цьому, час перебування у відпустці за станом здоров"я у зв`язку із такою травмою підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу, довідками ВЛК), а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час перебування у відпустці за станом здоров"я, а саме з 23.04.2022 по 22.05.2022 та з 18.06.2022 по 17.07.2022 та її ненарахування у такому розмірі є протиправною бездіяльністю відповідача - Військової частини НОМЕР_1 .

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.