Справа № 240/3548/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа №240/3548/24

адміністративне провадження № К/990/35524/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №240/3548/24 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міського голови Орлюка Сергія Валерійовича, Бердичівського виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій, стягнення частини заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1.Визнати протиправними дії Бердичівського міського голови Орлюка С.В. , які містять ознаки мобінгу (цькування) по відношенню до нього, як першого заступника міського голови, що виражаються в:

- усуненні від виконання посадових повноважень із здійснення організаційно - розпорядчих та консультативно дорадчих функцій в непередбачений законом спосіб;

- безпідставному негативному виокремленні з колективу (не запрошення на зустрічі і наради, в яких перший заступник міського голови, відповідно до локальних нормативних актів га організаційно-розпорядчих актів брав участь та має брати участь);

- нерівній оплаті праці рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації, а саме всіма заступниками міського голови);

- безпідставному позбавленні частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень);

- необґрунтованому та нерівномірному розподілі міським головою навантаження і завдань між заступниками (включно з першим заступником), які виконують рівноцінну роботу.

Зобов`язати Бердичівського міського голову Орлюка С.В. утриматись від вчинення мобінгу (цькування) по відношенню до нього, як першого заступника Бердичівського міського голови.

2. Стягнути з Бердичівського міського голови Орлюка С.В. на його користь суму безпідставно позбавленої частини заробітної плати у формі премії, за період з 01 січня 2021 року по 01 січня 2024 року, які виникли як результат нерівної оплати за працю рівної цінності в розмірі 229897 грн 65 коп., а також суму безпідставно позбавленої премії до Дня місцевого самоврядування за 2022 рік в сумі 33818 грн та за 2023 рік в сумі 18600 грн, що в сукупності складає 282315 грн 65 коп. (двісті вісімдесят дві тисячі триста п`ятнадцять грн 65 коп.).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Бердичівського міського голови Орлюка Сергія Валерійовича Бердичівського виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Бердичівського міського голови Орлюка С.В., які містять ознаки мобінгу (цькування) по відношенню до позивача.

16 вересня 2024 року позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №240/3548/24. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року визнано неповажними підстави пропуску строку, зазначені ОСОБА_1 на касаційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанови Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №240/3548/24 залишено без руху, а скаржнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, вказано на необхідність надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

15 жовтня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

У своїй заяві скаржник зазначає, що різке погіршення стану здоров`я (підняття тиску, біль у серці, запаморочення тощо) призвело до необхідності лікування протягом 2023-2024 років. Він був змушений проходити системні лікування, в тому числі в режимі повного або денного стаціонару, а саме з 20 березня 2023 року по 26 березня 2023 року - 6 днів, з 29 травня 2023 року по 09 червня 2023 року - 12 днів, з 26 червня 2023 року по 11 липня 2023 року - 16 днів, з 04 серпня 2023 року по 18 серпня 2023 року - 14 днів; з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року - 30 днів; з 05 грудня 2023 року по 19 грудня 2023 року - 19 днів; з 08 січня 2024 року по 12 січня 2024 року - 4 дні; з 02 травня 2024 року по 04 лютого 2024 року - 2 дні; з 04 березня 2024 року по 29 березня 2024 року - 25 днів; з 30 квітня 2024 року по 03 травня 2024 року - 5 днів; з 27 травня 2024 року по 31 травня 2024 року - 5 днів; з 17 липня 2024 року по 26 липня 2024 року - 9 днів; з 02 вересня 2024 року по 06 вересня 2024 - 4 дні.

Скаржник також вказує, що в період з 01 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року він проходив медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) щодо присвоєння групи інвалідності. Процес проходження комісії вимагав додаткових обстежень (МРТТ головного мозку, ряд аналізів), які не супроводжувалися лікарняними, але вимагали значного часу на їх проходження.

Через системне перебування на лікуванні накопичувалася значна кількість роботи за посадовими обов`язками скаржника, який обіймає посаду першого заступника Бердичівського міського голови.

Скаржник наголошує, що перераховані вище обставини, а саме: системне знаходження на лікуванні, проходження комісії МСЕК, необхідність виконання накопиченого об`єму роботи в стислі терміни, не залежали від його волі, були об`єктивно непереборними та унеможливили своєчасну підготовку та подання касаційної скарги.

Також скаржник зазначає, що в період з 28 березня по 16 вересня 2024 року по всій Україні, зокрема в Житомирській області за місцем його проживання (смт. Гришківці, Бердичівського району), а також за місцем роботи (м. Бердичів), відбувалися системні та довготривалі відключення електроенергії, що створило додаткові перешкоди для своєчасної підготовки касаційної скарги.

Окрім того, зазначений період супроводжувався постійними повітряними тривогами та загрозами бомбардувань, які змушували скаржника дотримуватися заходів безпеки, перебуваючи в укритті під час повітряних тривог, що також певною мірою ускладнювало підготовку касаційної скарги.

При цьому, позивач просить врахувати Наказ Голови Верховного Суду від 04 березня 2022 року, рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року та рекомендації Верховного Суду у справі №500/1912/22 щодо поновлення процесуальних строків під час воєнного стану.

Окремо скаржник зазначає, що спочатку він вважав ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження, за його позовом, правильними, а тому не звертався до Верховного Суду з цією касаційною скаргою. Проте після звернення 18 квітня 2024 року до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про притягнення Бердичівського міського голови Орлюка С.В. до адміністративної відповідальності за вчинення мобінгу (цькування) по відношенню до першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_1 за статтею 173-5 КУпАП, за вказівкою Сьомого апеляційного адміністративного суду, та отримання ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №274/3374/24, залишену без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року, він звертається до Верховного Суду, бо вважає його останньою судовою інстанцією, яка може забезпечити йому право на доступ до суду.

На думку скаржника, сукупність зазначених обставин - стан здоров`я, системне лікування, відключення електроенергії, повітряні тривоги, необхідність забезпечення права на доступ до суду - є поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Так, Верховним Судом встановлено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 28 березня 2024 року, а касаційна скарга скаржником подана лише 16 вересня 2024 року, тобто з пропуском, передбаченого статтею 329 КАС України строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на різке погіршення стану здоров`я, перебування на лікуванні в умовах повного або денного стаціонару, проходження медико-соціальної експертної комісії щодо присвоєння групи інвалідності, оскільки хвороба, лікування в умовах денного стаціонару, перебування на амбулаторному лікуванні не є перешкодою для звернення до суду з позовом та не є об`єктивно непереборними обставинами, оскільки залежать виключно від волевиявлення самого позивача та належного використання ним своїх прав, визначених нормами закону.

Скаржник стверджує, що проходив системне лікування (25 днів у березні, 5 днів у квітні та травні, 9 днів у липні та 4 дні у вересні) в умовах повного або денного стаціонару. Однак надані скаржником витяги із сайту Пенсійного фонду України не підтверджують цієї обставини. Скаржник також не обґрунтував неможливість звернення до суду касаційної інстанції у періоди між перебуванням на лікуванні або після його завершення.

До того ж скаржник сам вказав, що в зазначений період вчиняв дії щодо звернення до інших судів в інших справах, а також до інших органів, що свідчить про те, що він не перебував у стані, який дійсно не дозволяв йому звернутися з касаційною скаргою в установлений процесуальним законом строк.

Доводи скаржника про значне навантаження на роботі Верховний Суд оцінює критично, оскільки надані до касаційної скарги та заяви про поновлення строку на касаційне оскарження матеріали не містять жодних доказів на підтвердження цієї обставини. З тих же причин не приймаються доводи про проходження медико-соціальної експертної комісії у лютому-квітні 2024 року як підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Скаржник також зазначає, що довготривалі відключення електроенергії по всій Україні та в Житомирській області, зокрема в смт. Гришківці (Бердичівський район) та в м. Бердичів, де він проживає і працює, були причиною пропуску строку на касаційне оскарження. Верховний Суд вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки скаржник не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Крім того, відключення електроенергії носили характер чергових, погодинних, а не постійних, а тому не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку звернення із касаційною скаргою.

Стосовно посилання скаржника на наказ Голови Верховного Суду від 04 березня 2022 року та рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року, Суд зазначає, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків при умові надання доказів поважності такого пропуску.

Разом з тим, питання поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення у всіх абсолютно випадках.

Верховний Суд визнає, що введений в Україні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) участь учасників справи у розгляді справи. Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Із заяви скаржника не вбачається, що неможливість подання скарги у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку саме із введенням воєнного стану.

Посилання скаржника на довготривалі повітряні тривоги також не є поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки повітряні тривоги оголошуються у різних регіонах України та не мають постійного, безперервного характеру.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржник зареєстрований у підсистемі «Електронний суд» та процесуальні документи надсилає/отримує саме за допомогою цієї системи. Разом з цим, доказів неможливості своєчасного звернення до суду з касаційною скаргою з використанням цієї підсистеми не надав.

Посилання скаржника на відсутність правового результату розгляду його позову в іншій судовій юрисдикції, зокрема в суді цивільної юрисдикції, з метою захисту та відновлення його прав, також не може бути визнано обґрунтованою підставою для поновлення строку касаційного оскарження.

Верховний Суд наголошує, що процесуальні дії в межах адміністративного судочинства мають здійснюватися у строки, встановлені КАС України. Сам факт звернення скаржника до суду цивільної юрисдикції, не обумовлений об`єктивною неможливістю своєчасного подання касаційної скарги, не створює виняткових обставин, що дозволяли б визнати причини пропуску строку поважними для поновлення строку на касаційне оскарження.

До того ж, скаржник сам зазначає, що первісно погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій, обравши шлях захисту своїх прав у порядку цивільного судочинства. Лише після отримання відмови у відкритті провадження в суді цивільної юрисдикції, куди за рекомендацією суду апеляційної інстанції він звернувся, та спливу майже чотирьох місяців від дати прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, вирішив оскаржити це судове рішення до суду касаційної інстанції. Зміна правової позиції скаржника не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, наведені скаржником, не дають достатніх і переконливих підстав для визнання їх поважними, а також для поновлення пропущеного строку.

Суд касаційної інстанції враховує тривалість строку пропущеного строку - майже 6 місяців з ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, також обставини, що залежали виключно від волевиявлення скаржника. Непереборних обставин, які б виправдовували пропуск строку скаржником не наведено, а Судом не встановлено.

З огляду на викладене, Суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави пропуску строку, зазначені ОСОБА_1 , на касаційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанови Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанови Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року та постанову Сьомого окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №240/3548/24 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міського голови Орлюка Сергія Валерійовича, Бердичівського виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправними дій, стягнення частини заробітної плати.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко