Справа № 420/21607/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 09 липня 2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 06 травня 2024 року про оголошення дисциплінарного стягнення у виді усної догани старшому матросу ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 03 червня 2024 року про оголошення дисциплінарного стягнення у виді зауваження старшому матросу ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату щомісячної премії за травень 2024 року в частині зменшення щомісячної премії старшому матросу ОСОБА_1 ;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду скарги від 03 червня 2024 року та рапортів від 03 червня 2024 року та рапорту від 20 червня 2024 року протиправною.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 18 листопада 2022 року вона призвана на військову службу за мобілізацією та з 19 листопада 2022 року перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на різних посадах, зокрема з 01 травня 2024 року - відповідальний виконавець групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці та захисту інформації військової частини НОМЕР_1 . 03 червня 2024 року близько 9 години від товаришів по службі позивачці стало відомо, що на неї накладено стягнення у виді догани.

Позивачка негайно звернулася до свого безпосереднього командира помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці та захисту інформації військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 з рапортом з метою з`ясування інформації про те, коли на неї було накладене стягнення, ким, у чому полягала подія порушення, яку норму права було порушено та на підставі якого нормативно-правового акту накладене стягнення. У цьому ж рапорті позивачка просила, у зв`язку з відбуттям на навчання, надати їй відповідь письмово на її електронну адресу та поштою.

Зі слів капітана ОСОБА_4 , на момент звернення позивачки до нього з рапортом, про факт накладення на неї дисциплінарного стягнення у виді догани йому відомо не було. У цей же день, 03 червня 2024 року, у період з 10 години 25 хвилин до 10 години 50 хвилин позивачку викликали до кабінету начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , де, у присутності начальника відділення персоналу (8-1) штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 , начальника групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці та захисту інформації військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 , начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 запропонував їй розписатись у службовій картці, у якій було зазначено, що 06.05.2024 року начальником штабу військової частини НОМЕР_1 позивачці оголошено догану (усну) за «порушення статей Статуту внутрішньої служби України».

На запитання позивачки про те, які саме статті Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України було порушено та в чому полягає сутність правопорушення начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 позивачці було зроблене зауваження (було це зауваження у загальнолюдському сенсі чи стягнення, передбачене пунктом а) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, їй не відомо). Відповідь по суті запитання не надано. У фотографуванні запису у службовій картці щодо накладення на неї стягнення позивачці було відмовлено, як і у ознайомленні з іншими аркушами цього документу, де не потребувався її підпис. Про ознайомлення позивачки з фактом накладення на неї стягнення у виді догани, у відкритому перед нею майором ОСОБА_8 документі, вона поставила підпис 03.06.2024, вказавши у примітках, що сутність правопорушення та конкретні норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які на думку начальника штабу військової частини НОМЕР_1 нею було порушено 06.05.2024 року, їй не доведено.

Позивачка вважає, що дисциплінарне стягнення у виді догани накладено на неї без будь-яких правових підстав та за відсутності з її боку діянь, які могли б бути кваліфіковані як порушення військової дисципліни, а лише з причин особистих неприязних стосунків, що склалися між нею та начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 (які і раніше ставали приводом для упередженого ставлення до неї).

Крім цього, позивачка зазначає, що щомісячну премію військовослужбовцям за травень 2024 року мені виплачено у розмірі 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії у зв`язку з застосуванням до неї начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 усної догани від 06 травня 2024 року. Однак, зменшення позивачці щомісячної премії за червень 2024 року не відповідає вимогам абзацу 1 - 2 пункту 4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, відповідно до яких виплата щомісячної премії у розмірі 90 відсотків встановленого здійснюється у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше одного до чотирьох прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Також позивачка посилається на те, що станом на момент звернення до суду їй не відомі результати розгляду наступних документів: рапорту від 03.06.2024 року (подано через безпосереднього командира ОСОБА_4 , відомості про реєстрацію відсутні); скарги від 03.06.2024 року в порядку статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (один примірник подано через стройову частину військової частини НОМЕР_1 і відомості про його реєстрацію відсутні, інший - направлено на офіційну адресу військової частини НОМЕР_1 цінним листом 267 Укрпошта і повернувся у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання); рапорту від 20.06.2024 року (подано через стройову частину військової частини НОМЕР_1 , відомості про реєстрацію відсутні).

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що 06.05.2024 року начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 на старшого матроса ОСОБА_10 було накладено дисциплінарне стягнення у виді «догани» за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (далі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Зі слів начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 , стало відомо, що 06.05.2024 він оголосив дисциплінарне стягнення догану, старшому матросу ОСОБА_12 за порушення статей Статуту внутрішньої служби, а саме у зв`язку з нетактовною поведінкою, проявом неповаги при спілкуванні та недотриманням, неодноразовим ігноруванням вимог, щодо заборони проходу через пожежні сходи (запасний вихід) будівлі яка використовується для розміщення (роботи) особового складу штабу військової частини НОМЕР_1 . Дана особа як і увесь особовий склад частини повинна була користуватися офіційно визначеним основним входом (виходом), де організована контрольно-пропускна служба штабу та щоденно несеться служба добовим нарядом. Щодо особистих неприязних стосунків з старшим матросом ОСОБА_13 , зі слів останньої, - підполковник ОСОБА_14 повідомив, що має виключно службові відносини. З приводу відмови старшому матросу ОСОБА_12 в фотографуванні запису про накладене дисциплінарне стягнення у службовій картці, - зазначаємо, що у військовій частині НОМЕР_1 встановлені загальні правила щодо заборони фотографування чи копіювання службових документів без дозволу. Військовослужбовці з даного приводу повинні звертатися письмовим рапортом по команді, в якому вказати потрібний документ, повідомити причину та мету. З письмових пояснень начальника групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 стало відомо, що він був свідком даної ситуації, а саме 06.05.2024 особисто був присутнім при оголошенні дисциплінарного стягнення - догани старшому матросу ОСОБА_12 від начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 . Зазначена ситуація дійсно відбулась на пожежних сходах, після того як старший матрос ОСОБА_16 піднялася по них до приміщень (кабінетів) штабу військової частини, саме за що підполковник ОСОБА_14 зробив їй зауваження, після чого вона розпочала словесну перепалку (розмову на підвищених тонах), в результаті якої отримала дисциплінарне стягнення.

Накладення стягнень на особовий склад військової частини НОМЕР_1 в травні 2024 року підтверджується поданим письмовим рапортом начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 від 31.05.2024 №2/8073 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024. В зазначеному рапорті наявна інформація щодо накладеного стягнення на відповідального виконавця групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці та захисту інформації старшого матроса ОСОБА_10 , а саме догана, за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби від начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 06.05.2024, про що також свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.06.2024 № 360 та наявний запис в службовій картці старшого матроса ОСОБА_17 від 03.06.2024 року.

Отже, відповідач зазначає, що 06.05.2024 за допущений проступок старшим матросом ОСОБА_13 , а саме за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_18 , цього ж дня було оголошено (накладено) дисциплінарне стягнення " ОСОБА_19 ".

Щодо позовної вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 від 03.06.2024 про оголошення дисциплінарного стягнення у виді зауваження, відповідач зазначає, що підполковник ОСОБА_14 наведене стягнення не оголошував (не накладав), мав на увазі зауваження розмовного вжитку, а не як дисциплінарне стягнення. Зазначене стягнення в службовій картці старшого матроса ОСОБА_17 відсутнє, що повністю підтверджує безпідставність позовних вимог у цій частині.

Стосовно розгляду скарги за вх. від 04.06.2024 № 2/8233 старшого матроса ОСОБА_17 зазначаємо наступне. Зважаючи на перебування військовослужбовця в службовому відрядженні з 04.06.2024 по 16.06.2024 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2024 №155, враховуючи вимоги статті 112 розділу V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме право військовослужбовця бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги, проведення службової перевірки розпочалось з 18.06.2024, після повернення старшого матроса ОСОБА_17 з відрядження. Результати службової перевірки викладені у доповідній записці за вх. від 11.07.2024 № 1/2891, з якою старший матрос ОСОБА_16 ознайомилась 11.07.2024, про що свідчить особистий підпис військовослужбовця на останньому аркуші скарги.

Стосовно позовної вимоги про визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапортів від 03.06.2024 та рапорту від 20.06.2024 протиправною, відповідач зазначає, що загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням встановлені Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 № 40, далі Наказ № 40. Відповідач зазначає, що рапорт позивача від 03.06.2024, що доданий до позовної заяви, взагалі не зареєстрований службою діловодства та не має резолюції командира частини. Стосовно рапорту старшого матроса ОСОБА_17 від 20.06.2024 за вх. від 20.06.2024 № 2/8781, зазначає, що командиром було прийняте рішення, згідно резолюції «Рішення буде прийняте після завершення службової перевірки». Звертаємо увагу, що станом на 20.06.2024 комісією проводилась службова перевірка на підставі скарги ОСОБА_17 . Крім цього, безпосередній начальник позивача капітан ОСОБА_20 ознайомлений із резолюцією командира на зазначеному рапорті 21.06.2024, про що свідчить особистий підпис військовослужбовця, який в свою чергу протиправно не повідомив підлеглій про результати розгляду рапорту.

Таким чином, відповідач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 щодо позивача діяла виключно у правовому полі, сумлінно дотримуючись вимог законодавства, протиправних дій відносно нього не вчиняла, а відтак у задоволенні його позову до військової частини НОМЕР_1 слід відмовити повністю.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

30 липня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/31286/24).

08 серпня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № 32181/24).

13 серпня 2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (вхід. № ЕС/33465/24).

Станом на 31 жовтня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 з 18 листопада 2022 року призвана на військову службу за мобілізацією та з 19 листопада 2022 року перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на різних посадах, зокрема з 01 травня 2024 року - відповідальний виконавець групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці та захисту інформації військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначає позивачка, 03 червня 2024 року близько 9 години від товаришів по службі їй стало відомо, що на неї накладено стягнення у виді догани.

Вона негайно звернулася до свого безпосереднього командира помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці та захисту інформації військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 з рапортом з метою з`ясування інформації про те, коли на неї було накладене стягнення, ким, у чому полягала подія порушення, яку норму права було порушено та на підставі якого нормативно-правового акту накладене стягнення. У цьому ж рапорті позивачка просила, у зв`язку з відбуттям на навчання, надати відповідь їй письмово на її електронну адресу та поштою на адресу: АДРЕСА_1 .

Як вказує позивачка, у цей же день, 03 червня 2024 року, у період з 10 години 25 хвилин до 10 години 50 хвилин її викликали до кабінету начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , де, у присутності начальника відділення персоналу (S-1) штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 , начальника групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці та захисту інформації військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 , начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 запропонував їй розписатись у службовій картці, у якій було зазначено, що 06.05.2024 року начальником штабу військової частини НОМЕР_1 їй оголошено догану (усну) за «порушення статей Статуту внутрішньої служби України».

На запитання позивачки про те, які саме статті Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України було порушено та в чому полягає сутність правопорушення начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 їй було зроблене зауваження (було це зауваження у загальнолюдському сенсі чи стягнення, передбачене пунктом а) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, їй не відомо). Відповідь по суті запитання не надано.

Також як вказує позивачка, у фотографуванні запису у службовій картці щодо накладення на неї стягнення їй було відмовлено, як і у ознайомленні з іншими аркушами цього документу, де не потребувався її підпис. Про ознайомлення її з фактом накладення на неї стягнення у виді догани, у відкритому перед нею майором ОСОБА_8 документі, вона поставила підпис 03.06.2024 року, вказавши у примітках, що сутність правопорушення та конкретні норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які на думку начальника штабу військової частини НОМЕР_1 нею було порушено 06.05.2024 року, їй не доведено.

Як зазначив відповідач, зі слів начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 , стало відомо, що 06.05.2024 року він оголосив дисциплінарне стягнення догану, старшому матросу ОСОБА_12 за порушення статей Статуту внутрішньої служби, а саме у зв`язку з нетактовною поведінкою, проявом неповаги при спілкуванні та недотриманням, неодноразовим ігноруванням вимог, щодо заборони проходу через пожежні сходи (запасний вихід) будівлі яка використовується для розміщення (роботи) особового складу штабу військової частини НОМЕР_1 . Дана особа як і увесь особовий склад частини повинна була користуватися офіційно визначеним основним входом (виходом), де організована контрольно-пропускна служба штабу та щоденно несеться служба добовим нарядом. Щодо особистих неприязних стосунків з старшим матросом ОСОБА_13 , зі слів останньої, - підполковник ОСОБА_14 повідомив, що має виключно службові відносини.

З приводу відмови старшому матросу ОСОБА_12 в фотографуванні запису про накладене дисциплінарне стягнення у службовій картці, відповідач зазначив, що у військовій частині НОМЕР_1 встановлені загальні правила щодо заборони фотографування чи копіювання службових документів без дозволу. Військовослужбовці з даного приводу повинні звертатися письмовим рапортом по команді, в якому вказати потрібний документ, повідомити причину та мету.

Також як зазначив відповідач у відзиві, з письмових пояснень начальника групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 стало відомо, що він був свідком даної ситуації, а саме 06.05.2024 року особисто був присутнім при оголошенні дисциплінарного стягнення - догани старшому матросу ОСОБА_12 від начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 . Зазначена ситуація дійсно відбулась на пожежних сходах, після того як старший матрос ОСОБА_16 піднялася по них до приміщень (кабінетів) штабу військової частини, саме за що підполковник ОСОБА_14 зробив їй зауваження, після чого вона розпочала словесну перепалку (розмову на підвищених тонах), в результаті якої отримала дисциплінарне стягнення.

Накладення стягнень на особовий склад військової частини НОМЕР_1 в травні 2024 року підтверджується поданим письмовим рапортом начальника відділення персоналу (S 1) штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 від 31.05.2024 року №2/8073 за період з 01.05.2024 року по 31.05.2024 року. Відповідач вказує, що у зазначеному рапорті наявна інформація щодо накладеного стягнення на відповідального виконавця групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці та захисту інформації старшого матроса ОСОБА_10 , а саме догана, за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби від начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 06.05.2024, про що також свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.06.2024 року № 360 та наявний запис в службовій картці старшого матроса ОСОБА_17 від 03.06.2024 року.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) № 360 від 01.06.2024 року наказано ОСОБА_1 виплатити щомісячну премію в розмірі 90% встановленого розміру щомісячної премії.

Як вказує позивач, враховуючи те, що старшим начальником відносно заступника командира частини - начальника штабу військової частини НОМЕР_1 є командир військової частини НОМЕР_1 один примірник скарги від 03 червня 2024 року, адресованої командиру військової частини НОМЕР_1 та ще один примірник позивачка направила Укрпоштою цінним листом (номер накладної для відстеження на сайті Укрпошти НОМЕР_2 ) на юридичну адресу військової частини НОМЕР_1 .

Як вказує відповідач, зважаючи на перебування військовослужбовця в службовому відрядженні з 04.06.2024 року по 16.06.2024 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2024 року №155, враховуючи вимоги статті 112 розділу V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме право військовослужбовця бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги, проведення службової перевірки розпочалось з 18.06.2024 року, після повернення старшого матроса ОСОБА_17 з відрядження.

Результати службової перевірки викладені у доповідній записці за вх. від 11.07.2024 року № 1/2891, з якою старший матрос ОСОБА_16 ознайомилась 11.07.2024 року, про що свідчить особистий підпис військовослужбовця на останньому аркуші скарги.

Як вказує позивачка, 20 червня 2024 року вона звернулася до свого безпосереднього командира капітана ОСОБА_4 з рапортом про надання їй належним чином завіреної копії службової картки (усіх аркушів) у яку було занесено усну догану від 06 травня 2024 року, а також витягу з наказу командира військової частини щодо преміювання її за травень 2024 року та довідки-розрахунку із зазначенням розміру кожної із складових, виплаченого їй грошового забезпечення, включаючи розмір виплаченої премії, а у разі її зменшення - правової підстави такого зменшення та суми, на яку премію було зменшено.

Як вказує позивачка, враховуючи те, що нею не було отримано будь-якої відповіді на попередній рапорт від 03 червня 2024 року чи будь-яких відомостей про його реєстрацію, рапорт від 20 червня 2024 року був підписаний у двох примірниках, один з яких залишився у неї, а інший з рапортом-клопотанням її безпосереднього командира ОСОБА_4 був переданий командиру військової частини НОМЕР_1 через стройову частину військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, відповідач зазначає, що рапорт позивачки від 03.06.2024 року, що доданий до позовної заяви, взагалі не зареєстрований службою діловодства та не має резолюції командира частини.

Стосовно рапорту старшого матроса ОСОБА_17 від 20.06.2024 року за вх. від 20.06.2024 року № 2/8781, відповідач зазначив, що командиром було прийняте рішення, згідно резолюції «Рішення буде прийняте після завершення службової перевірки». Відповідач звертає увагу, що станом на 20.06.2024 року комісією проводилась службова перевірка на підставі скарги ОСОБА_17 . Крім цього, безпосередній начальник позивача капітан ОСОБА_20 ознайомлений із резолюцією командира на зазначеному рапорті 21.06.2024 року, про що свідчить особистий підпис військовослужбовця, який в свою чергу протиправно не повідомив підлеглій про результати розгляду рапорту.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Джерела права та висновки суду

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV.

За визначенням, що міститься у ст. 3 Статуту № 548-ХІV військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 26 та 27 Статуту № 548-ХІV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут), у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Як встановлено судом, 06.05.2024 року начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 на старшого матроса ОСОБА_10 було накладено дисциплінарне стягнення у виді «догани» за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548- XIV (далі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, зі слів начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 , стало відомо, що 06.05.2024 року він оголосив дисциплінарне стягнення догану, старшому матросу ОСОБА_12 за порушення статей Статуту внутрішньої служби, а саме у зв`язку з нетактовною поведінкою, проявом неповаги при спілкуванні та недотриманням, неодноразовим ігноруванням вимог, щодо заборони проходу через пожежні сходи (запасний вихід) будівлі яка використовується для розміщення (роботи) особового складу штабу військової частини НОМЕР_1 . Дана особа як і увесь особовий склад частини повинна була користуватися офіційно визначеним основним входом (виходом), де організована контрольно-пропускна служба штабу та щоденно несеться служба добовим нарядом. Щодо особистих неприязних стосунків з старшим матросом ОСОБА_13 , зі слів останньої, - підполковник ОСОБА_14 повідомив, що має виключно службові відносини.

З приводу відмови старшому матросу ОСОБА_12 в фотографуванні запису про накладене дисциплінарне стягнення у службовій картці, відповідач вказав, що у військовій частині НОМЕР_1 встановлені загальні правила щодо заборони фотографування чи копіювання службових документів без дозволу. Військовослужбовці з даного приводу повинні звертатися письмовим рапортом по команді, в якому вказати потрібний документ, повідомити причину та мету.

При цьому, з письмових пояснень начальника групи безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 стало відомо, що він був свідком даної ситуації, а саме 06.05.2024 особисто був присутнім при оголошенні дисциплінарного стягнення - догани старшому матросу ОСОБА_12 від начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 . Зазначена ситуація дійсно відбулась на пожежних сходах, після того як старший матрос ОСОБА_16 піднялася по них до приміщень (кабінетів) штабу військової частини, саме за що підполковник ОСОБА_14 зробив їй зауваження, після чого вона розпочала словесну перепалку (розмову на підвищених тонах), в результаті якої отримала дисциплінарне стягнення.

Судом встановлено, що накладення стягнень на особовий склад військової частини НОМЕР_1 в травні 2024 року підтверджується поданим письмовим рапортом начальника відділення персоналу (S 1) штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 від 31.05.2024 року №2/8073 за період з 01.05.2024 року по 31.05.2024 року. В зазначеному рапорті наявна інформація щодо накладеного стягнення на відповідального виконавця групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці та захисту інформації старшого матроса ОСОБА_10 , а саме догана, за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби від начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 06.05.2024 року, про що також свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.06.2024 року № 360 та наявний запис в службовій картці старшого матроса ОСОБА_17 від 03.06.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Статуту внутрішньої служби, начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) підпорядковується командирові бригади (полку, окремого батальйону) і є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону).

Згідно зі ст.ст. 28 31 Статуту внутрішньої служби, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до абз. 4 ст. 32 Статуту внутрішньої служби, за своїми військовими званнями начальниками є: майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Отже, для старшого матроса ОСОБА_17 (військовослужбовця рядового складу) начальник штабу заступник командира військової частини підполковник ОСОБА_14 є прямим начальником, який згідно Статуту внутрішньої служби має віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Крім цього, відповідно до ст. 54 Дисциплінарного статуту, командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

З урахуванням вищенаведеного, щодо доводів позивачки відносно перевищення службових повноважень начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_18 , суд зазначає, що дана посадова особа згідно своїх обов`язків, передбаченихстаттями 68, 69 Статуту внутрішньої служби - є прямим начальником усього особового складу військової частини.

З встановлених вище обставин вбачається, що дисциплінарне стягнення було накладено з врахуванням вимог статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, посадовою особою, яка має право застосовувати стягнення передбачені пунктами "а"-"ґ" статті 48 цього ж Статуту, що не суперечить компетенції накладення дисциплінарних стягнень на рівні бригади (полку), а також статті 87 Дисциплінарного статуту.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства та встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а саме начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_18 при оголошенні позивачці дисциплінарного стягнення (правомірності накладання дисциплінарного стягнення) порушень не допущено.

Відтак, 06.05.2024 року за допущений проступок старшим матросом ОСОБА_13 , а саме за порушення вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_18 , було оголошено (накладено) дисциплінарне стягнення « ОСОБА_19 ».

При цьому щодо суті самих встановлених порушень вимог статей 11, 12, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, позивачка у позові жодних обґрунтувань щодо їх спростування не наводить.

Суд звертає увагу, що крім загально доведених вимог командирам (начальникам), щодо користування запасним виходом виключно в екстрених випадках, а саме при пожежі, оголошенні сигналів повітряної чи ракетної небезпеки та інше, старший матрос ОСОБА_16 також неодноразово залучалася до несення служби в добовому наряді посильною по штабу військової частини та відповідно проходила інструктаж перед заступанням в добовий наряд, саме при якому доводяться та роз`яснюються всі питання і вимоги по організації службової діяльності даного місця несення служби, а особовий склад зазначеного наряду згідно своїх службових обов`язків особисто контролює та вимагає від інших дотримання визначених вимог.

Відтак суд вважає, що обставини вчинення позивачкою дисциплінарного поступку за скоєння якого до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани підтверджені матеріалами справи та наданими відповідачем доказами.

Щодо обрання виду дисциплінарного стягнення, застосовного до позивачки, суд зазначає таке.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до військовослужбовця, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

При розгляді даної справи судом встановлено, що обставини порушення позивачкою службової дисципліни знайшли своє підтвердження.

В даному ж випадку, відповідачем було застосовано до позивачки вид дисциплінарного впливу догана з врахування наявності вини позивача, ступеня тяжкості вчинених дій (бездіяльності), обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередньої поведінка особи, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Водночас, відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновок Верховного Суду стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що викладений у багатьох постановах, у т.ч. від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20, де зазначено, що правова оцінка повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Перевіряючи оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що при його прийнятті відповідач діяв з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Щодо позовної вимоги позивачки щодо визнання протиправним та скасування рішення начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 від 03.06.2024 року про оголошення дисциплінарного стягнення у виді зауваження, судом встановлено, що підполковник ОСОБА_14 наведене стягнення не оголошував (не накладав), мав на увазі зауваження розмовного вжитку, а не як дисциплінарне стягнення.

Зазначене стягнення в службовій картці старшого матроса ОСОБА_17 відсутнє, що повністю підтверджує безпідставність позовних вимог у цій частині.

Стосовно розгляду скарги за вх. від 04.06.2024 року № 2/8233 старшого матроса ОСОБА_17 , судом встановлено наступне.

Зважаючи на перебування позивачки в службовому відрядженні у період з 04.06.2024 року по 16.06.2024 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2024 року №155, враховуючи вимоги статті 112 розділу V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме право військовослужбовця бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги, проведення службової перевірки розпочалось з 18.06.2024 року, після повернення старшого матроса ОСОБА_17 з відрядження.

Судом встановлено, що результати службової перевірки викладені у доповідній записці за вх. від 11.07.2024 року № 1/2891, з якою старший матрос ОСОБА_16 ознайомилась 11.07.2024 року, про що свідчить особистий підпис військовослужбовця на останньому аркуші скарги.

Стосовно позовної вимоги про визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапортів від 03.06.2024 року та рапорту від 20.06.2024 року протиправною, судом встановлено наступне.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням встановлені Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 № 40, далі Наказ № 40.

Згідно п. 1.3 розділу 1 Наказу № 40, документ офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, одержаний чи створений військовою частиною (установою) у процесі її діяльності та має відповідні реквізити.

Відповідно до пп. 2.1.6 п. 2.1 розділу 2 Наказу № 40, у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до п.п. 3.9.1. п. 3.9 розділу 3 Наказу № 40 визначено, що подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.

Відповідно до пп. 3.11.6 п. 3.11 розділу 3 Наказу № 40, документи, в яких строк виконання не зазначено, які не є документами інформаційного характеру або не містять контрольних завдань, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа в Міністерстві оборони України, в органі військового управління, військовій частині (установі), структурному підрозділі, до яких надійшов документ.

Тобто, з урахуванням вищенаведеного та вимог чинного законодавства, рапорт це документ, який має бути офіційно зареєстрований (відповідним чином засвідчений) та мати відповідні реквізити, після чого він передається на розгляд командиру частини на розгляд та винесення рішення.

Судом встановлено, що рапорт позивачки від 03.06.2024 року, що доданий до позовної заяви, взагалі не зареєстрований службою діловодства та не має резолюції командира частини.

Відносно рапорту старшого матроса ОСОБА_17 від 20.06.2024 року за вх. від 20.06.2024 року № 2/8781, судом встановлено, що командиром було прийняте рішення, згідно резолюції «Рішення буде прийняте після завершення службової перевірки».

Суд приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що станом на 20.06.2024 року комісією проводилась службова перевірка на підставі скарги ОСОБА_17 . Крім цього, безпосередній начальник позивача капітан ОСОБА_20 ознайомлений із резолюцією командира на зазначеному рапорті 21.06.2024 року, про що свідчить особистий підпис військовослужбовця, який в свою чергу не повідомив підлеглій про результати розгляду рапорту.

З огляду на викладене, суд вважає, що військова частина НОМЕР_1 щодо позивачки діяла правомірно, дотримуючись вимог чинного законодавства, вчинення протиправних дій відповідачем відносно позивачки судом в межах розгляду справи не встановлено.

У Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Конституційний Суд України визначає принцип пропорційності, в першу чергу, як процесуальну справедливість: «Обмеження конституційних прав повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям».

Пропорційність - один із загальних принципів права Європейського співтовариства. Спочатку він був визнаний Судом ЄС, а згодом закріплений як загальний принцип в Угодах про утворення ЄС (зокрема, в ст. 5 Договору про заснування Європейського співтовариства). У розгорнотому формулюванні він звучить так: для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, що випливають з публічного інтересу.

Вимога знаходження справедливої рівноваги означає, що завжди має бути розумна пропорційність між використовуваними засобами і метою, яка ними достягається та дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи спірне рішення дотримався принципу співмірності між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що рішення відповідача про притягнення позивачки до дисциплінарного стягнення у вигляді усної догани - відповідає критерію пропорційності.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що застосоване до позивачки начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді усної догани є пропорційним (співмірним), а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому у задоволенні похідної вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату щомісячної премії за травень 2024 року в частині зменшення щомісячної премії старшому матросу ОСОБА_1 слід також відмовити.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.