Справа № 574/470/23
Суддя: Гук Т. Р.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 574/470/23
Провадження №2-а/574/11/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовує тим, що постановою №791 від 18.04.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

21.03.2023 року близько 11 год. 00 хв. він прибув до незаконно утвореного ІНФОРМАЦІЯ_4 , що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , куди був направлений з місця роботи для уточнення облікових даних. Там невідома особа вручила в незаконний спосіб йому повістку і направила проходити військово-лікарську комісію. В повістці було зазначено, що йому потрібно з`явитись на 28.03.2023 на 11.00 годину, про наслідки неявки за повісткою ніхто не попереджав. Тому 28.03.2023 він знаходився в Буринській лікарні ім. проф. Новаченка і проходив ВЛК, де отримав направлення до Сумської лікарні. З часом йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є незаконно утвореним і діє в незаконний спосіб. 05.04.2023 на їхню адресу ним був направлений лист з рекомендованим повідомленням про вручення, в якому знаходилась заява і запит про доступ до публічної інформації. В заяві він просив прибрати всі його персональні дані з їхніх реєстрів у зв`язку з тим, що йому не було повідомлено відносно правосуб`єктності та державної суб`єктності, суб`єкта ІНФОРМАЦІЯ_4 .

07.04.2023 на роботі він отримав повідомлення, що йому потрібно з`явитись 12.04.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В зазначений день він туди прийшов і там йому повідомили, що він затриманий і після тривалого психологічного тиску на нього з боку осіб у військових одностроях, без пояснення його прав, і можливості скористатись захистом адвоката, лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол №АП 72 про адміністративне правопорушення.

03.05.2023 поштою він отримав копію оскаржуваної постанови № 791, з якою він не згоден та її зміст заперечує в повному обсязі, та заявляє про неможливість її виконання з наступних, вагомих підстав:

По-перше, відповідні протокол від 12.04.2023 № АП 72 і постанова від 18.04.2023 № 791 були складені і постановлені у відсутність Закону України «Про нормативно-правові акти України» (яким встановлюється ієрархія НПА), - на підставі положень Кодексу України про адміністративні правопорушення (документ № 8073-Х від 07.12.1984 року), який всупереч нормам прямої дії частини п`ятої статті 94 Конституції України ніколи не оприлюднювався в офіційних друкованих виданнях ані Президента України, ані Верховної Ради України.

По-друге, чіткого визначення поняття «штраф» українським законодавством не встановлено.

По-третє відповідно до положень статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та Законом.

Натомість, з огляду на Положення затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про терп горіальпі центри комплектування та соціальної підтримки» ІНФОРМАЦІЯ_3 , як територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є органом військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 і затверджене нею Положення прямо суперечать нормам прямої дії чинної Конституції України, а саме пункту 12 частини першої статті 92, згідно якого виключно Законами України визначаються, зокрема, організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Отже, можна дійти висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_3 утворений та діє всупереч нормам чинної Конституції України.

Крім того, звертає увагу, що в оскаржуваній постанові власний підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_3 , скріплено гербовою печаткою, на відбитку якої відсутній Державний Герб України, встановлений Законом згідно Конституції України.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.04.2023 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 03.07.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 18.07.2024 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 .

16.08.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_8 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який в подальшому залишений судом без розгляду, в зв`язку з його поданням з порушенням вимог ст.162 КАС України, зокрема, до нього було додано докази направлення його копії не позивачу, а іншій невідомій особі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також пояснив, що 21.03.2023 року близько 11 год. 00 хв. за направленням з місця роботи він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення облікових даних, де невідома особа вручила йому повістку на 28.03.2023 та направила проходити військово-лікарську комісію. При цьому жодних корінців до повістки він не підписував. Однак, оскільки до 28.03.2023 він не вспівав пройти ВЛК, так як з Буринської лікарні був направлений на медичний огляд у м. Суми, то у зазначений в повістці день не з`явився, про що за 1 чи 2 дні особисто повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 подальшому з місця роботи його знову направили до ІНФОРМАЦІЯ_4 , куди він прибув 12.04.2023. На той час він вже дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є незаконно утвореним органом, а тому попросив його посадових осіб пред`явити службові посвідчення, однак вони відмовились та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, в якому було повідомлено про розгляд справи 18.04.2023 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 .

17.04.2023 він особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 і повідомив, що не може з`явитьсь на розгляд справи в зв`язку з перебуванням у відрядженні. Посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 запевнили його, що розгляд справи буде відкладено на інший день, однак як пізніше виявилось справу було розглянуто 18.04.2023 без його участі та винесено оскаржувану постанову.

Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак їх представники в судове засідання не з`явились.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_6 про причини неявки не повідомив, а від ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши доводи позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП необхідним є встановлення однієї або двох кваліфікуючих ознак правопорушення: повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, або вчинення такого порушення в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Так, згідно із ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, то на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм слідує, що громадянин повинен прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 про поважність причин не прибуття за повісткою.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із п. 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Згідно із п. 9 Положення № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.210, 210-1, 211 КУпАП: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 ст.77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 245 КУпАП, встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення АП 72 від 12.04.2023 складеного офіцером першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 лейтенантом ОСОБА_2 , слідує, що ОСОБА_1 , будучи оповіщеним під особистий підпис у корінці повістки 27.03.2023 року про необхідність прибуття під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11:00 год. 28.03.2023 (розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ) без поважних причин не прибув за викликом до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 28.03.2023 року, чим порушив вимоги абзацу другого частини першої та частини третьої ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_3 № АП 72 від 18.04.2023 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. Згідно вказаної постанови 12.04.2023 офіцером першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол відносно ОСОБА_1 , який будучи оповіщеним під особистий підпис у корінці повістки 27.03.2023 року про необхідність прибуття під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11:00 год. 28.03.2023 (розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ) без поважних причин не прибув за викликом до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 28.03.2023 року, чим порушив вимоги абзацу другого частини першої та частини третьої ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Позивачем ОСОБА_1 заперечується отримання повістки саме 27.03.2023, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові, а також, що про її отримання він розписувався у корінці до повістки.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме відповідач в разі заперечення позивачем обставин притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний доводити правомірність своїх дій. На чому наголошено в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі № 524/9716/16-а.

Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема корінця повістки від 27.03.2024 року, який покладено в онову оскаржуваної постанови, відповідачами суду не надано.

Таким чином, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідачами надано лише копії протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, винесеної за наслідками його розгляду, що свідчить про недоведеність відповідачами наявності в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 9, 14, 72-77, 90, 229, 242-246, 250, 255, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.04.2023 № АП 72 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 03.11.2024 року.

Суддя Т.Р. Гук