Справа № 320/50018/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

01 листопада 2024 року 320/50018/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо оформлення акту про неможливість проведення заходу державного контролю №Ц/КВ/19026/24/НП від 07.08.2024;

- визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №639/Ц про анулювання дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №ДЗ-961/Ц/1-24 від 06.03.2024.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/50018/24 передана 31.10.2024 до розгляду судді Парненко В.С.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить

- зупинити дію наказу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 12.09.2024 №639/Ц про анулювання дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки № ДЗ-961/Ц/1-24 від 06.03.2024.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» №77 від 03.02.2021, атракціони підвищеної небезпеки (стаціонарні, пересувні та мобільні) віднесено до машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, групи А. Як свідчать дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача є 93.21 Функціювання атракціонів і тематичних парків. Відповідно у разі анулювання дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 06.03.2024 № Д3-961/4/1-24 позивач буде позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність, тобто отримувати прибуток. Невжиття заходів забезпечення позову в даній справі призведе до суттєвого обмеження гарантованого Конституцією права позивача на працю, а також, у разі задоволення позову, спричинить у позивача необхідність докласти непропорційних зусиль для відновлення дії дозволу при тому, що така процедура не передбачена законодавством.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

06 березня 2024 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було отримано дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 06.03.2024 року №Д3-961/Ц/1-24.

03.10.2024 позивачу стало відомо, що 12.09.2024 Центральним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці було прийнято наказ №639/Ц про анулювання дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №Д3-961/Ц/1-24 від 06.03.2024, з підстав передбачених ч. 12 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» у зв?язку з виявленим у поданих роботодавцем документах недостовірних відомостей та створення перешкод проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Представником позивача 11.10.2024 на адресу відповідача було направлено адвокатський запит №11/10/2024-01.

У відповідь на вказаний адвокатський запит відповідачем було надано відповідь від 18.10.2024 № Ц/1/32061-24.

У вказаній відповіді відповідач зазначив, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.08.2024 №696/Ц-3К про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та направлення на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 05.08.2024 № 4/3.1/25080-24, посадовими особами Міжрегіонального управління було проведено позапланову перевірку у період з 06.08.2024 по 07.08.2024 за юридичною адресою: АДРЕСА_1 та за адресою здійснення господарської діяльності: м. Київ, канатна дорога через річку Дніпро від арки Дружби народів до Труханового острова.

Позаплановий захід було здійснено відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: у зв?язку з настанням аварії, яка сталась 21.07.2024 на атракціоні Канатна переправа, модель Zip Line, зав. №009, рік випуску 2021, Україна, за адресою: м. Київ, через річку Дніпро від арки Дружби народів до Труханового острова.

За результатом здійснення позапланового заходу посадовими особами Міжрегіонального управління було складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю від 07.08.2024 №Ц/КВ/19026/24НП, який відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та ст. 21 Закону України «Про охорону праці» став підставою для анулювання дозволу від 06.03.2024 №Д3-961/Ц/1-24.

Не погоджуючись з наказом про анулювання дозволу від 06.03.2024 №Д3-961/Ц/1-24, позивач звернувся до суду позовом.

Питання зупинення дії наказу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 12.09.2024 №639/Ц про анулювання дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки № ДЗ-961/Ц/1-24 від 06.03.2024 є предметом поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З системного аналізу наведених процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. Суд також повинен ураховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №826/7496/18 та застосована Судом, зокрема у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 420/4037/20.

Зазначаючи про необхідність зупинення дії наказу про анулювання дозволу, позивач не надає суду доказів, що свідчать про очевидність ознак протиправності вказаного наказу суб`єкта владних повноважень чи унеможливлення виконання рішення суду у подальшому, а наведені у позовній заяві доводи позивача підлягають перевірці у ході судового розгляду справи по суті.

Подання адміністративного позову, предметом якого є оскарження наказу про анулювання дозволу, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності такого рішення суб`єкта владних повноважень.

У випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

При цьому, правомірність рішення суб`єкта владних повноважень підлягає встановленню безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду позовних вимог по суті.

Окрім того, суд звертає увагу, що заявником не долучено до заяви про забезпечення позову жодних доказів очевидної протиправності рішення відповідача, а також очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову, чи того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на викладене суд доходить висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Парненко В.С.