Справа № 400/8713/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 р. № 400/8713/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , с. Царедарівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56429,
до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,
провизнання протиправним та скасування наказу від 15.08.2024 № 698 о/с; зобов`язання вчинити певні дії; визнання наказу від 21.08.2024 № 710 о/с не чинним,

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання протиправним та скасування наказа Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по особовому складу від 15.08.2024 № 698 о/с про переміщення з 16.08.2024 позивача на рівнозначну посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції, з посадовим окладом 2500 грн, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 %, звільнивши його з посади старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності;

зобов`язання відповідача поновити позивача з 16.08.2024 на посаді старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області та звільнити 16.08.2024 позивача зі служби в Національній поліції України за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів);

вважання наказа Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по особовому складу від 21.08.2024 № 710 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) не чинним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.11.2015 по 21.08.2024 він проходив службу в органах Національної поліції України. 17.06.2024 його було ознайомлено з попередженням про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням займаної ним посади відповідно до наказа Національної поліції від 07.06.2024 № 625 «Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції». Оскільки від запропонованих відповідачем посад позивач відмовився, 06.08.2024 він подав рапорт про своє звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з 16.08.2024. Однак, відповідно до наказа відповідача від 15.08.2024 № 698 о/с його було переміщено з 16.08.2024 на рівнозначну посаду. Розуміючи, що продовжувати службу в умовах конфлікту з керівництвом відповідача не можливо, 19.08.2024, як стверджує позивач, він змушений був скласти рапорт про своє звільнення за власним бажанням. 21.08.2024 його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (за власним бажанням). На переконання позивача, наказ відповідача від 15.08.2024 № 698 о/с є протиправним, бо в умовах воєнного стану чинним законодавством передбачено дві підстави надання поліцейським згоди на переміщення: переміщення по службі за ініціативою поліцейського та переміщення у зв`язку із скороченням штатів. Враховуючи те, що посада позивача була скорочена, і він не був призначений на іншу посаду за своєю згодою, тому після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе вивільнення відповідач повинен був звільнити його зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII. Оскільки рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням був складений позивачем у зв`язку із протиправними діями відповідача 19.08.2024 (понеділок) після того, як від 17.08.2024 (субота) він дізнався про своє незаконне переведення з метою позбавлення відповідача можливості вчинити проти нього подальші незаконні дії, тому наказ про його звільнення за власним бажанням від 21.08.2024 № 710 о/с підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву від 03.10.2024 відповідач заперечив проти позову і просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив умотивовано тим, що відповідачем було дотримано пункт 1 частини першої статті 40 та частин першої-третьої статті 492 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) щодо забезпечення гарантованих позивачу прав на сприяння у збереженні роботи та дотримання процедури подальшого його звільнення, а саме: запропоновано всі вакантні посади, які з`явились в установі протягом всього періоду, і які існували на день його звільнення. Водночас позивача правомірно і на законних підставах з дотриманням статей 65, 68 Закону № 580-VIII переміщено на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, зокрема для укомплектування відповідача. Спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду в цю або іншу місцевість. Крім цього, відповідач зазначив, що рапорт позивача про його звільнення зі служби в поліції був написаний добровільно власноруч самостійно без примусу та застосування до нього будь-яких фізичних та психологічних впливів і конфліктів з боку керівництва.

У відповідні на відзив від 09.10.2024 позивач закцентував увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 68 Закону № 580-VIII і правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19, згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів.

У запереченнях (на відповідь на відзив) від 10.10.2024 відповідач зазначив, що підставою переміщення позивача на рівнозначну посаду була доповідна записка начальника УКЗ ГУНП в Миколаївській області від 14.08.2024 та подання про призначення на посаду від 14.08.2024. Його переміщення на рівнозначну посаду відбулось виключно для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, звільнивши його з відповідної посади, а не переміщено, як вважає позивач, у зв`язку зі скороченням штатів.

18.09.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі № 400/8713/24, про проведення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та про витребування у відповідача докази.

До відзиву на позовну заяву від 03.10.2024 відповідач додав усі витребувані в нього докази.

25.09.2024 представниця позивача подала клопотання про долучення доказів у справі, які були долученні судом до матеріалів справи.

Розглянувши заяви сторін по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в Національній поліції України з 07.11.2015 по 21.08.2024, що підтверджується трудовою книжкою позивача серія НОМЕР_1 , заповнену 20.03.2001.

Наказом Національної поліції України від 07.06.2024 № 625 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції, відповідно до яких скорочено посади в апараті відповідача, окремих його підрозділах.

17.06.2024 позивачу, який на той час обіймав посаду старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності, під особистий підпис відповідач вручив попередження про можливе наступне звільнення.

У рапорті від 06.08.2024, поданого позивачем начальнику ГУНП в Миколаївській області, він повідомив, що із запропонованими йому посадами та некомплектом у відповідача станом на 06.08.2024 ознайомлений і від їх зайняття відмовляється.

Також 06.08.2024 він подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону 580-VIII з 16.08.2024.

14.08.2024 начальник управління кадрового забезпечення відповідача подав на ім`я начальника відповідача доповідну записку із пропозицією залишити рапорт позивача від 06.08.2024 без розгляду та перевести його для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, на рівнозначну посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області. Згідно з цією запискою інтереси служби полягали у значному некомплекті поліцейських у ГУНП в Миколаївській області та воєнним станом, оперативною обстановкою в Миколаївській області.

14.08.2024 начальник відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області вніс подання про призначення позивача на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.

На підставі вищенаведених службової записки і подання відповідач прийняв наказ від 15.08.2024 № 698 о/с «По особовому складу» про переміщення з 16.08.2024 позивача на рівнозначну посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення № 1 Миколаївського районного управління поліції, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, звільнивши його з посади старшого інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності.

19.08.2024 позивач подав рапорт на ім`я начальника відповідача про своє звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII за власним бажанням з 21.08.2024.

Відповідно до наказа відповідача від 21.08.2024 № 710 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (за власним бажанням) з 21.08.2024.

Вважаючи, що відповідач зобов`язаний був його звільнити зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), а не за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (за власним бажанням), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (статті 60 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 3, 5 і 8 частини десятої статті 62 Закону №580-VIII поліцейський:

користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу;

у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства;

може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади:

для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

за ініціативою поліцейського;

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі місцевості з визначеним строком служби);

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції (частина друга статті 65 Закону № 580-VIII).

Абзацом другим пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114), встановлено, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.

Згідно з абзацом першим і підпунктом «ж» пункту 40 Положення № 114 призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке: переміщення по службі в іншу місцевість у межах республіки осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли встановленого пунктами 5 і 7 цього Положення віку, визнані здатними до військової служби або здатними до нестройової служби в мирний час, але потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), провадиться за рішенням відповідного начальника на підставі висновку військово-лікарської комісії.

Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

З вище викладеного слідує, що згода поліцейського є необхідною при переміщенні його по службі за ініціативою поліцейського, а також у зв`язку зі скороченням штатів .

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Водночас пункт 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19.

Крім цього, у пункті 54 мотивувальної частини постанови від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19 суд сформував правову позицію про те, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці.

Відповідно до частини третьої статті 68 Закону № 580-VIII поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Отже, поліцейський може бути звільнений на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII лише після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення і якщо його не було призначено на іншу посаду в поліції.

Згідно з частиною другою статті 68 Закону № 580-VIII поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Підпунктом «а» пункту 45 Положення № 114 встановлено, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться при скороченні штатів.

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З вищевикладеного слідує, що поліцейський, який обіймає посаду страшного начальницького складу, при скороченні штатів може бути призначений на нижчу посаду тільки при його згоді.

Натомість законодавство не містить застережень щодо наявності згоди поліцейського при його переміщенні на рівнозначну посаду при скороченні штатів. Навпаки, підпунктом «г» пункту 64 Положення № 114 встановлено обмеження щодо звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу через скорочення штатів, а саме: таке звільнення відбувається при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Тобто особи середнього, старшого і вищого начальницького складу поліції, які попередженні про можливе подальше звільнення зі служби в поліції, можуть бути переведенні на рівнозначні посади без їх згоди.

Водночас за відсутності згоди такої особи на переміщення на запропоновані вакантні посади, у посадової особи, яка уповноважена призначати на посади поліцейських, не виникає обов`язок щодо звільнення такого поліцейського за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Такі повноваження суб`єкта владних повноважень є дискреційними.

Суд встановив, що 17.06.2024 позивачу під особистий підпис відповідач вручив попередження про можливе наступне звільнення.

У рапорті від 06.08.2024, поданого позивачем начальнику ГУНП в Миколаївській області, позивач повідомив, що із запропонованими йому посадами та некомплектом у відповідача станом на 06.08.2024 ознайомлений і від їх зайняття відмовляється.

06.08.2024 він подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону 580-VIII з 16.08.2024.

Однак, відповідно до наказа відповідача від 15.08.2024 № 698 о/с «По особовому складу» позивача переміщено з 16.08.2024 на рівнозначну посаду із формулюванням «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби».

Підставою для прийняття цього наказа вказано, зокрема, службова записка начальник управління кадрового забезпечення відповідача від 14.08.2024, в якій переміщення позивача на рівнозначну посаду вмотивоване воєнним станом, оперативною обстановкою в Миколаївській області та значним некомплектом поліцейських у ГУНП в Миколаївській області.

До відзиву на позовну заяву від 03.10.2024 відповідач додав Некомплект Головного управління Національної поліції в Миколаївській області станом на 06.08.2024, яким підтверджується обставина наявності значного некомплекту відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт переміщення позивача на рівнозначну посаду з метою більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

За таких обставин, та враховуючи те, що позивач мав на день такого переміщення спеціальне звання середнього складу, а саме: майор поліції, відповідач мав право перемістити його на рівнозначну посаду без його згоди. Водночас відповідач не був зобов`язаний звільнити позивача зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону 580-VIII.

Таким чином, наказ відповідача від 15.08.2024 № 698 о/с «По особовому складу» є правомірним.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині, а також похідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Царедарівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56429; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54001; ) відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 04 листопада 2024 року