Справа № 400/6275/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 р. № 400/6275/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаШевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, вул. Шевченка, 34, с. Шевченкове, Миколаївський район, Миколаївська область, 57263,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі відповідач) про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачці на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства площею 1 га з кадастровим номером :16:000:0126, розташована в межах Шевченківської (Центральної) сільської ради Миколаївського (Снігурівського) району Миколаївської області після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.09.2020 у справі № 485/585/20 задоволено її позов до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори, та визнано за нею право на завершення приватизації земельної ділянки, яка перебувала на праві постійного користування ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є позивачка. 14.09.2021 вона звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку, за результатами розгляду якої відповідач відмовив їй в її задоволенні. На переконання позивачки така бездіяльність відповідача є протиправною.

У відзиві на позовну заяву від 23.07.2024 відповідач заперечив проти позову і просив закрити провадження у справі № 400/6275/24. Відзив умотивовано тим, що за результатами розгляду заяви позивачки від 14.09.2021 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :16:000:0126 відповідач прийняв рішення від 22.12.2021 № 189 про відмову в надані вказаного дозволу. На сьогодні вказана земельна ділянка перебуває у державній власності і на праві постійного користування, розпочата процедура її приватизації, державний акт на право постійного користування не скасований, правовстановлюючі документи на право власності відсутні. Відповідач також закцентував увагу на тому, що право постійного користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій воно належало. Тому питання наявності у позивачки права постійного користування на спірну земельну ділянку повинно вирішуватись у судовому порядку. Крім цього, відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу Х Земельного кодексу України (далі ЗК України) у період дії воєнного стану заборонено безоплатно передавати у приватну власність земельні ділянки державної та комунальної власності.

Позивачка правом на подання відповіді на відзив не скористалася.

08.07.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також про витребування у відповідача належним чином завіреної копії рішення Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, прийнятого на ХІІ сесії VIII скликання 22.12.2021 за результатами розгляду заяви позивачки від 14.09.2021 вхід № 3143.

До відзиву на позовну заяву від 23.07.2024 відповідач надав суду витребуваний доказ.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею ІІ-МК № 007675, виданого 25.04.2002 Центральною сільською Радою народних депутатів, ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,0 га на території Центральної сільської ради для ведення особистого підсобного господарства.

З 2021 року с. Центральне входить до складу Шевченківської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.07.2024 та відкритих даних, що розміщені на вебсайті kadastr.live земельна ділянка з кадастровим номером :16:000:0126 має площу 1 га, перебуває у державної власності та відноситься до категорії земель «Землі сільськогосподарського призначення».

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :16:000:0126, що підтверджується Відповіддю від 31.10.2024 № 878591 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.09.2020 у справі № 485/585/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Юлія Валеріївна, що набрало законної сили 14.09.2024, позов задоволено та визнано за позивачкою право на завершення приватизації земельної ділянки розміром 1 га, кадастровий номер :16:000:0126, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом, яка за життя була розпочата спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.09.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 1 га кадастровий номер :16:000:0126 з метою передачі у власність.

Відповідно до рішення Шевченківської сільської ради від 22.12.2021 № 189 «Про відмову в наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 1,0000 га гр. України ОСОБА_1 » (далі Рішення № 189) позивачці відмовлено в наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 1,0000 га в межах території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Про вищевказане рішення відповідач повідомив позивачку листом від 13.01.2022 № 52/02-30/22, яке вона отримала під особистий підпис 19.03.2024.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання їй дозволу на виготовлення технічної документації протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами «а» і «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, сільські, селищні, міські ради мають право передавати у приватну власність громадян лише ті земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, тому способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття нею рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 221/285/17, від 25.07.2023 у справі № 920/1034/21 тощо.

Частина друга статті 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Абзацом першим частини першої статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 ЗК України).

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Відтак громадяни України мають право безоплатно набути у приватну власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України.

Згідно з першим реченням частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Реченням першим абзацом першим частини сьомої статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу місцевого самоврядування, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у надані дозволу.

Суд встановив, що відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.07.2024 та відкритих даних, що розміщені на вебсайті kadastr.live земельна ділянка з кадастровим номером :16:000:0126 перебуває у державної власності.

Враховуючи статті 12, 118 і 122 ЗК України, у відповідача відсутні повноваження щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :16:000:0126.

Відтак відповідач зобов`язаний був відмовити позивачці у задоволенні її заяви від 14.09.2021 про надання дозволу на виготовлення технічної документації меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 1 га кадастровий номер :16:000:0126, оскільки ця земельна ділянка не перебувала у комунальній власності Шевченківської сільської територіальної громади.

Повноваження з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :16:000:0126 належить відповідному органу державної влади, а не органам місцевого самоврядування.

Рішення № 189 в судовому порядку позивачка не оскаржила.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Водночас суд відхилив як необґрунтовані такі твердження відповідача:

по-перше, що право постійного користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій воно належало, оскільки рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.09.2020 у справі № 485/585/20, що набрало законної сили 14.09.2024, встановлено право позивачки на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :16:000:0126;

по-друге, що у період дії воєнного стану заборонено безоплатно передавати у приватну власність земельні ділянки державної та комунальної власності, оскільки відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом; згідно з Державним актом постійного користування землею ІІ-МК № 007675 спірна земельна ділянка передана у постійне користування ОСОБА_2 на підставі рішення Центральної сільської Ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 29.12.2021 № 4, тобто до набрання 01.01.2022 чинності ЗК України; тому заборона щодо передачі безоплатно у приватну власність із земель державної та комунальної власності у період дії воєнного стану не поширюється на земельну ділянку з кадастровим номером :16:000:0126.

Позивачці відмовлено у задоволенні позову, а тому відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (вул. Шевченка, 34, с. Шевченкове, Миколаївський район, Миколаївська область, 57263; ) відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 04 листопада 2024 року