Справа № 420/21242/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 420/21242/21

адміністративне провадження № К/990/17750/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу №420/21242/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року (головуючий суддя Радчук А.А.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року (колегія суддів у складі головуючого судді Яковлєва О.В., суддів - Єщенка О.В., Крусяна А.В.),

УСТАНОВИВ:

І. Історія справи

1. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування липня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 63501 грн 88 коп. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44) з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4085 грн 50 коп., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4441 грн 51 коп. за період з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року включно в сумі 4085 грн 50 коп., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме:

- у період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року не у повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення через відсутність бюджетних асигнувань. Зокрема, за указаний період відповідач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі №420/12953/20, нарахував та виплатив індексацію грошового забезпечення у розмірі 2985 грн 83 коп. із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) липень 2016 року, замість січня 2008 року;

- всупереч абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач починаючи з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року не виплачував позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення.

Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у задоволенні позовних відмовлено.

4. Щодо періоду з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року суд зазначив, що з грудня 2015 року змінено правове регулювання питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця), відповідно до якого його визначення за 1 або 100% пов`язано із, зокрема, підвищенням посадових окладів.

5. Суд констатував, що постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294, з 01 січня 2008 року затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, і така постанова діяла до дати набрання чинності постановою №704.

6. Разом з тим, вирішив, що ретроспективне поширення дії пункту 5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.

7. Суд указав, що до військовослужбовців, яких переведено з однієї військової частини в іншу, новоприйнятих, а також тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати неможливим є застосування пункту 10-2 Порядку №1078 (в редакції Постанови №1013) щодо установлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

8. На думку суду, затримка прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №704 створила ситуацію, за якої нівелювалася можливість визначення місяця початку обчислення індексу споживчих цін щодо вищенаведеної групи військовослужбовців згідно приписів пункту 10-2 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013), а тому єдиним способом вирішення спірного питання є застосування підходів встановлених Порядком №1078 в попередній редакції, що була чинною до 01 грудня 2015 року, а саме в частині щодо новоприйнятих працівників згідно з пунктом 10-1:

«Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу».

9. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що у період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно застосуванню підлягає базовий місяць липень 2016 року, що є місяцем прийняття позивача на службу до Військової частини НОМЕР_1 .

10. Щодо періоду з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року суд зазначив, що березень 2018 року, у якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

11. З`ясував, що лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено, а тому грошове забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018 року індексації не підлягає.

12. Суд установив, що з грудня 2018 року по липень 2020 року, позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 27 липня 2020 року №1792.

13. З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

14. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі №420/21242/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, закрито.

15. Апеляційний суд установив, що право позивача на отримання спірної індексації грошового забезпечення підтверджено висновками суду під час розгляду адміністративної справи №420/12953/20, у якій рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби, а саме з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року.

16. Констатував, що позивач у цьому адміністративному позові з посиланнями на норми матеріального права обґрунтовує протиправний характер дій суб`єкта владних повноважень, що вчиненні під час нарахування йому індексації грошового забезпечення на виконання відповідного рішення суду.

17. Колегія суддів зауважила що положеннями КАС України установлено спеціальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

18. Зокрема, особа на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем, на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

19. На переконання колегії суддів, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову.

20. При цьому, апеляційний суд зазначив, що положеннями КАС України установлено імперативний обов`язок суду закривати провадження у справі якщо є така, що набрала законної сили постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

21. Тому, ураховуючи, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх порушених прав, а судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів вважала за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду та закрити провадження у справі.

Короткий зміст касаційної скарги

22. Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, у липні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

23. Як на підстави касаційного оскарження судового рішення у цій справі указує на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

24. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21 та від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20 про те, що повноваження державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними.

25. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо права військовослужбовця на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі починаючи з 01 березня 2018 року, яка виникла внаслідок збільшення грошового забезпечення на суму меншу ніж складала індексація в місяці підвищення посадових окладів.

26. Щодо періоду з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року указує, що базовим місяцем для розрахунку індексації є січень 2008 року.

27. Щодо періоду з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року зазначає, що для вирішення питання про розмір індексації в указаному періоді слід установити чи перевищив розмір підвищення грошового доходу у березні 2018 року розмір індексації, який припадав на цей місяць.

28. Вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі.

29. Звертає увагу на те, що у межах справи №420/12953/20 судом досліджено виключно питання наявності у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби.

30. Разом з тим, питання визначення базового місяця у період до 28 лютого 2018 року та розміру фіксованої індексації починаючи з 01 березня 2018 року не вирішувалось судом під час розгляду справи №420/12953/20.

31. З огляду на викладене вважає, що наявні підстави для скасування судових рішень у цій справі.

Позиція інших учасників справи

32. Від Військової частини НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу позивача не надійшло, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у суді касаційної інстанції.

Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

33. 12 липня 2022 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

34. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2022 року для розгляду справи №420/21242/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

35. Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

36. Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №420/21242/21 на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

37. Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2024 року закінчено підготовчі дії у цій справі; справу №420/21242/21 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

38. Судами установлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2016 року №37 матроса ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача ВМС ЗСУ від 25 липня 2016 року на посаду старшого навідника 3-го розрахунку 2-го гарматного артилерійського взводу 2-ої гарматної артилерійської батареї, який прибув з Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби, з 29 липня 2016 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

39. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2020 року №133 старшого матроса ОСОБА_1 старшого навідника 2-го розрахунку 1-го гарматного артилерійського взводу 1-ої гарматної артилерійської батареї звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2020 року у запас на підставі пункту «а» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав. З 14 червня 2020 року позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення.

40. У період проходження військової служби нарахування індексації грошового забезпечення здійснювалося не у повному обсязі. 07 липня 2020 року позивач направив заяву до Військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. У відповіді Військової частини НОМЕР_1 зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення не було. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду.

41. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі №420/12953/20 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

42. На виконання зазначеного рішення Військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 2985 грн 83 коп. із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) липень 2016 року.

43. Позивач, не погоджуючись із сумою нарахованої та виплаченої індексації, порядком її обчислення, та вважаючи її істотно зменшеною без правових на те підстав, звернувся до суду із даним позовом.

Позиція Верховного Суду

44. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

45. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

46. Переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі установлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

47. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

48. За змістом пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

49. Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

50. Необхідно зауважити, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

51. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

52. Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

53. У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для установлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

54. Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.

55. Таким чином спірним є питання наявності у межах двох справ одночасної сукупності указаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.

56. Проаналізувавши підстави, предмет позову та суб`єктний склад сторін у цій справі, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження, оскільки має місце спір, що виник між тими самими сторонами, стосується одного й того самого предмету і заявлений з тих самих підстав, що й у справі №420/12953/20, за наслідком розгляду якого прийнято рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року, яке набрало законної сили.

57. Апеляційний суд зазначив, що позивач, не погоджуючись із розміром індексації, виплаченої на виконання рішення суду у справі №420/12953/20, мав би звернутись до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем, на виконання рішення суду, у порядку статті 383 КАС України.

58. Дійшов висновку про те, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову.

59. Тож, вважаючи що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі №420/21242/21.

60. Колегія суддів не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

61. Дійсно, у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/12953/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно в сумі 66 603 грн 41 коп. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3 881 грн 10 коп. відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року включно в сумі 106 610 грн 67 коп. відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

62. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

63. Суд констатував, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлене у залежність від бюджетних асигнувань, а тому відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

64. У той же час суд вважав, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, у якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення з визначенням базового періоду та нарахування індексації в залежності від посадового окладу та отриманого грошового забезпечення.

65. Зауважив, що завдання адміністративного судочинства щодо контролю легальності рішення відповідача можливо при здійснені розрахунку індексації грошового забезпечення суб`єктом владних повноважень та її виплати позивачу.

66. Тож вирішив, що відповідач зобов`язаний вирішити питання щодо нарахування та виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період його служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року.

67. Отже, у справі №420/12953/20 вирішено питання, зокрема, про право позивача на нарахування і виплату індексації у період з 29 липня 2016 року по 14 червня 2020 року включно. Натомість, питання визначення базового місяця у період до 28 лютого 2018 року та розміру фіксованої індексації починаючи з 01 березня 2018 року, тобто розрахунок суми належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення не вирішувалось судом під час розгляду справи №420/12953/20.

68. У касаційній скарзі позивач зазначає про нетотожність позову у цій справі та у справі №420/12953/20, оскільки у цьому випадку позовні вимоги стосуються правильності установлення позивачу місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) за період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року та виплати індексації грошового забезпечення у фіксованій величині у розмірі 4085 грн 50 коп. згідно вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

69. У такому контексті Суд погоджується із доводами позивача про те, що предметом позову у цій справі є саме питання визначення базового місяця у період з 29 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року, та розрахунок (перерахунок) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 14 червня 2020 року включно відповідно до вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

70. Указаним вимогам не надано оцінки судом у межах розгляду справи №420/12953/20, оскільки механізм нарахування та визначення розміру індексації грошового забезпечення, що підлягає виплаті не досліджувався судом.

71. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції здійснив неправильний порівняльний аналіз підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №420/12953/20.

72. Ураховуючи, що відповідно до пункту 13 Порядку №1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати відповідачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого позивач не погоджується.

73. Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 15 грудня 2022 року у справі №460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі №340/3391/22, від 31 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі №560/11003/22 та багатьох інших, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

74. За таких обставин висновки суду апеляційної інстанцій про те, що вимоги, заявлені позивачем у цій справі, вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі №420/12953/20 та їх фактично вже було вирішено по суті, а також указівка на те, що позивач, не погоджуючись із розміром індексації, виплаченої на виконання рішення суду у справі №420/12953/20, мав би звернутись до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем, на виконання рішення суду, у порядку статті 383 КАС України, - є помилковими, що виключає наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 328 КАС України.

Щодо оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року

75. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

76. Право на касаційне оскарження виникає лише щодо тих судових рішень суду першої інстанції, які переглянуті в апеляційному порядку і не скасовані. Процесуальне законодавство не передбачає можливості касаційного оскарження рішення суду першої інстанції, яке не переглядалось судом апеляційної інстанції.

77. У цій справі доводи й вимоги скаржника спрямовані, також, і на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції, постановлене по суті позовних вимог.

78. Однак, оскільки апеляційний суд не надавав оцінку висновкам суду першої інстанції по суті спору, то суд касаційної інстанції не має повноважень надавати оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та його висновкам по суті спору.

79. Зважаючи на викладене, у межах цього касаційного провадження переглянуто лише постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року, якою закрито провадження у справі №420/21242/21.

IV. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

80. Приписами частини першої статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

81. За указаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №420/21242/21 та направлення справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

V. Висновки щодо судових витрат

82. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №420/21242/21 скасувати.

3. Справу №420/21242/21 направити на продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду