Справа № 420/35095/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

31 жовтня 2024 року м. Одеса
Одеськийокружнийадміністративний суд у складі:
Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,
У звіті представник відповідача зазначив, що на виконання рішення суду було направлено звернення до Департаменту соціальної політики Міністерства оборони України щодо розрахунку грошового забезпечення згідно рішення суду на користь Позивача, на що було отримано відповідь щодо неможливості здійснення такого розрахунку.
В свою чергу Військово-медичним клінічним центром Південного регіону здійснено перерахунок та нараховано на користь Позивача базові показники грошового забезпечення вказані в рішенні суду.Вказане нарахування, як сума фактичного видатку була направлена на узгодження до головного розпорядника бюджетних коштів для збільшення фінансового бюджету установи. Станом на 23.10.2024 року, зміни фінансового бюджету установи із сумою фактичного видатку до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону - не надходили.
Фінансування Військово-медичного клінічного центру Південного регіону здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджету на відповідний рік. Отже здійснення виплати грошового забезпечення за рішенням суду перебуває в прямій залежності від фінансових ресурсів відповідного бюджету та не може виходити за його межі.
Таким чином, Відповідач діє відповідно до вимог нормативних актів та в межах коштів, виділених розпорядником коштів вищого рівня, та здійснює виконання судових рішень як розпорядник коштів нижчого рівня в передбачений законом спосіб, тому рішення суду не залишилось не виконаним, і його виконання потребує зміни фінансових ресурсів бюджету Відповідача, та встановлення конкретної суми зміни фінансових ресурсів бюджету, а також реального надходження коштів на казначейські рахунки Позивача.
Заяв/клопотань з боку позивача до суду не надходило.
Оцінюючи наданий суду звіт від 23.10.2024 року, суд зазначає, що відповідачем виконано рішення суду частково, а саме: здійснено нарахування базові показники грошового забезпечення вказані в рішенні суду, проте до суду не надано такі докази щодо нарахування та виплати нарахованої заборгованості та не зазначено розумних і чітких строків її виплати на користь позивача на виконання рішення суду.
Враховуючи викладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідачем не виконано ухвалу суду від 27.09.2024 року в повному обсязі.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Положеннями статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частинами 2-3 зазначеної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована вказана процесуальна форма судового контролю. А отже, суд має оцінювати та враховувати обставин у кожній конкретній справі окремо.
Суд вважає, що наданий новий строк є достатній для надання доказів здійснення позивачу відповідних нарахувань та вирішення питання щодо потреби у бюджетних асигнувань для забезпечення грошових зобов`язань.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.295,297, 382 КАС України, суд
Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбаченістаттями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної силив порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко