Справа № 380/5016/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 рокусправа № 380/5016/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; далі - Позивачка) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; далі - Відповідач) з вимогами:

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 06.10.2022 по 05.04.2023 (включно).

Стягнути зі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 06.10.2022 по 05.04.2023 (включно) в розмірі 334 051,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 04.10.2022 № 672-ОС позивачку виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. На виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/18458/22, № 380/544/23, №380/654/23, №380/545/23 відповідачем виплачено позивачці грошове забезпечення. Вважає, що відповідно до положень законодавства, після того як відповідач у повному розмірі розрахувалася із позивачкою, в останньої виникло право на отримання середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 06.10.2022 по 05.04.2023 (включно) в розмірі 334 051,90 грн.

Відповідач позову не визнав. 26.03.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 23091). Відповідач зазначає, що на день звільнення позивачки був відсутній спір щодо виплат при звільненні, відтак відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КзпП України.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду 23 липня 2024 року витребувано докази у справі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 04.10.2022 №672-ОС капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до підп. «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та від 05.10.2022 №675-ОС виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

При виключенні позивачки зі списків особового складу, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не було здійснено повного розрахунку при звільненні.

Неповнота проведеного відповідачем розрахунку при звільненні грошового забезпечення була оскаржена позивачкою в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 року у справі №380/18458/22, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дата підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу - Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна визначеними станом на 01.01.2022 розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.01.2022 №27/0/10-22-Р «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

23.09.2023 відповідачем на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №380/18458/22 виплачено грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно у сумі 8 777,42 грн, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 року у справі №380/544/23, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012, за період з 27.04.2018 по 05.10.2022. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 за період з 27.04.2018 по 05.10.2022, виходячи з її грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

19.09.2023 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №380/544/23 виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 за період з 27.04.2018 по 05.10.2022, виходячи з її грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби у сумі 5 425,61 грн що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також 25.02.2024 відповідачем компенсовано ПФДО при проведені доплати грошового забезпечення на виконання вище вказаного судового рішення у сумі 1 213,18 грн, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №380/654/23, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у серпні, вересні та жовтні 2022 року додаткової винагороди у розмірі меншому, ніж передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за серпень, вересень та жовтень 2022 року року із розрахунку 30000,00 грн на місяць, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки без урахування у складі грошового забезпечення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням у складі грошового забезпечення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням виплачених сум

25.02.2024 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі №380/654/23 виплачено заборгованість з додаткової винагороди за серпень, вересень та жовтень 2022 року із розрахунку 30000,00 грн на місяць та заборгованість з матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням у складі грошового забезпечення додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на загальну суму 119 661,61 грн що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі 380/545/23, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_6 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо застосування із 01.01.2020, з 01.01.2021 та з 01.01.2022 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 із 01.01.2020, з 01.01.2021 та з 01.01.2022 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022.

25.02.2024 відповідачем на виконання Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 виплачено заборгованість з 01.01.2020, з 01.01.2021 та з 01.01.2022 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань надбавок та доплат, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022 у сумі

220 408,89 грн, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

Оскільки, як вважає позивачка, з нею несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні, вона звернулася із цим позовом до суду за стягненням середнього грошового забезпечення за затримку розрахунку при звільненні.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України закріплює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частини перша, друга, четверта та сьома).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), у частині першій статті 9 якого закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Як зазначено у частині першій статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців не врегульовані нормами спеціального законодавства. Водночас такі питання врегульовані нормами КЗпП України.

Так, приписами частини першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.03.2020 в справі №140/2006/19, від 16.07.2020 в справі №400/2884/18, від 04.09.2020 в справі №120/2005/19-а, від 05.03.2021 в справі №120/3276/19-а, від 31.03.2021 в справі №340/970/20, від 13.10.2021 в справі №580/1790/20, від 21.10.2021 в справі №640/14764/20 та інших.

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012, за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, судом встановлено, що позивачка виключена зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 05.10.2022, тоді як остаточний розрахунок з нею було проведено лише 25.02.2024 року.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач не дотримався обов`язку виплатити позивачу при звільненні всі належні йому суми.

Отже, за встановлених обставин справи до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення частини першої статті 117 КЗпП України, згідно з якою на відповідача покладається відповідальність у вигляді обов`язку виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

У постанові від 13.05.2020 у справі №810/451/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує наступне.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Абзацом 3 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100 передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Підпунктом «б» пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до пункту 5 розділу VI Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Як встановлено пунктом 8 розділу VI Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №380/545/23, відповідачем надано перерахунок посадового окладу, військового звання та інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 згідно рішення суду від 03.07.2023 №380/545/23.

Відповідно до перерахунку розмір грошового забезпечення позивачки за два місяця служби перед звільненням становив: у серпні 2022 року 34 192 грн та у вересні 2022 року 34 192 грн. (а.с.13).

Крім цього відповідно до особистої картки грошового забезпечення за 2022 рік, позивачу нараховувалася та виплачувалася постійні складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру:

- у серпні 2022 року - індексація грошового забезпечення у сумі 1281,80 грн; винагорода за бойове чергування 704 грн; додаткова винагорода ПКМУ №168 від 28.02.2022 у сумі 30 000 грн;

- у вересні 2022 року - індексація грошового забезпечення у сумі 1281,80 грн; винагорода за бойове чергування 633,60 грн; додаткова винагорода ПКМУ №168 від 28.02.2022 у сумі 9 677,42 грн.

Таким чином, розмір грошового забезпечення позивачки за два місяця служби перед звільненням становив 111 962,62 грн (у серпні 2022 року 66 177,80 грн, у вересні 2022 року 45 784,82 грн).

Кількість календарних днів за серпень 2022 року (31 день), вересень 2022 року (30днів) становить 61 днів.

Відтак, середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням складає 1 835,45 грн (111 962,62 грн / 61 календарних дні).

Водночас, 19.07.2022 набрав чинності Закон №2352-ІХ, яким норми статті 117 КЗпП України викладено в новій редакції.

Так, відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьома місяцями.

З урахуванням цієї норми, чинної як на момент проведення остаточного розрахунку, так і на день звернення до суду із цим позовом, позивачка має право на отримання середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, починаючи з 06.10.2022 (наступний день після звільнення з військової служби), проте не більш як за шість місяців, що становить 182 календарних днів, тобто по 05.04.2023 року (включно).

Таким чином, середнє грошове забезпечення за відповідний час затримки розрахунку при звільненні становить 334 051, 90 грн (1835,45 грн х 182 календарних днів).

Згідно із ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 06.10.2022 по 05.04.2023 (включно).

Стягнути зі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 06.10.2022 по 05.04.2023 (включно) в розмірі 334051,90 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2672, 41 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна