Справа № 380/17526/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 рокусправа № 380/17526/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного апеляційного господарського суду, за участю в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Західного апеляційного господарського суду (місцезнаходження: вул. Личаківська, 81, м. Львів, 79010; ), за участю в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Західного апеляційного господарського суду видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок) та відповідно з 01 січня 2024 року (нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок) та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду;

- зобов?язати Західний апеляційний господарський суд видати ОСОБА_1 установленої законодавством форми довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок) та відповідно з 01 січня 2024 року (нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок) та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням іншої величини; зміна Законами України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді є порушенням гарантій незалежності суддів. Конституційні гарантії незалежності суддів можуть змінюватися лише шляхом внесення змін до закону про судоустрій, а не шляхом запровадження тимчасових правил в законі про бюджет на певний рік. Висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 135 Закону «Про судоустрій і статус суддів» та відповідних положень Закону про державний бюджет на відповідний рік при обчисленні розміру суддівської винагороди є усталеними та релевантними до обставин цієї справи. Відтак, відповідач протиправно відмовив позивачу у видачі довідок про розмір суддівської винагороди станом на січень 2023 року та січень 2024 року для перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, оскільки неправильно визначив розрахункову величину для обчислення посадового окладу судді.

У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 28.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду 11.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Повідомляє, що на заяву позивача від 19.06.2024 про видачу нових довідок про суддівську винагороду, Західним апеляційним господарським судом було видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 08.07.2024, у якій застосовується установлений з 01.01.2024 прожитковий мінімум для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. Також зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 гривні. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору надала письмові пояснення на позов, в яких зазначила, що з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону № 1402, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону № 1402, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Крім того, питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто тільки у разі збільшення розміру суддівської винагороди, після винесення рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, а саме після 18.02.2020. Натомість, після 18.02.2020 не приймались нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди. Отже, немає підстав для видачі довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн та 3028,00 грн відповідно. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Вища рада правосуддя 25.07.2023 прийняла рішення № 746/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного господарського суду (відряджений до Західного апеляційного господарського суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку», яким звільнила ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного господарського суду (відряджений до Західного апеляційного господарського суду), у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Західного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 №06-03/88 ОСОБА_1 відраховано зі штату суду.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з 29.08.2023 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами (далі - Закон № 1402), що підтвердив представник третьої особи у своїх письмових поясненнях.

Позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі заявою, в якій просив видати йому довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок) та відповідно з 01 січня 2024 року (нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок) та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду.

У відповідь на вищевказану заяву, листом від 08.07.2024 №07-11/42/24 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 гривні, враховуючи наведене, підстав для видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, застосовуючи установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 2684,00 грн та на 01.01.2024 3028,00 грн, немає.

Окрім вищенаведеного, Західний апеляційний господарський суд видав позивачу нову довідку від 08.07.2024 вих.№07-11/42/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де застосовується установлений з 01.01.2024 прожитковий мінімум для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн.

Згідно з відомостями довідки від 08.07.2024 вих.№07-11/42/24 посадовий оклад судді апеляційного суду обчислено в розмірі 126120,00 грн. (2102*50*1,2, де 1,2 регіональний коефіцієнт).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Базовий розмір посадового окладу судді становить судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Відповідно до частин 3-5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Верховний Суд в постанові від 20.11.2023 у справі № 120/709/22-а зазначив, що визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом № 966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 2189,00 гривень, з 01 липня - 2294,00 гривні, з 01 грудня - 2393,00 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: - працездатних осіб: з 01 січня - 2270,00 гривень, з 01 липня - 2379,00 гривень, з 01 грудня - 2481,00 гривня; - працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102,00 гривні.

Верховний Суд в постанові від 20.11.2023 у справі № 120/709/22-а вказав, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII. Однак, означені Закони не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

В постанові від 17.10.2023 у справі № 280/117/22 Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права спеціальний закон скасовує дію загального закону (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а положення Закону №966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis). На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). У межах касаційного перегляду судових рішень в цій справі колегія суддів звертає на нього увагу у сукупності з іншою аргументацією, про яку йдеться вище. Отже, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII (постанови від 10 листопада 2021 року у справі №400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21, від 02 червня 2023 року у справі № 400/4904/21, від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 25 липня 2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26 липня 2023 року у справі № 240/2978/22, від 27 липня 2023 року у справі № 240/3795/22).

Конституційний Суд України в п. 4.1 рішення від 11 березня 2020 року в справі №4-р/2020 з посиланням в тому числі на норми міжнародного права зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013, від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року №11 -р/2018, від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виці матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2., абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту З мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року №11-р/2018).

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684,00 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028,00 гривень.

Отже, при визначенні в 2023 та 2024 роках розміру суддівської винагороди, базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду слід обчислювати як 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2023 та 01.01.2024, що становить 2684,00 грн та 3028,00 грн відповідно, а не 2102 грн.

Суд наголошує, що питання обчислення та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно ст.130 Конституції України та ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що, в свою чергу, виключає можливість до правовідносин стосовно суддівської винагороди застосовувати інші Закони.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача у видачі позивачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, нараховану виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок та відповідно з 01 січня 2024 року, нараховану виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду.

Відтак, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача видати позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, нараховану виходячи із встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок та відповідно з 01 січня 2024 року, нараховану виходячи із встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Західного апеляційного господарського суду щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, нараховану виходячи із встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок та відповідно з 01 січня 2024 року, нараховану виходячи із встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду.

Зобов`язати Західний апеляційний господарський суд (місцезнаходження: вул. Личаківська, 81, м. Львів, 79010; ) видати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, нараховану виходячи із встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні 00 копійок та відповідно з 01 січня 2024 року, нараховану виходячи із встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень 00 копійок та виходячи з базового посадового окладу судді Західного апеляційного господарського суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Західного апеляційного господарського суду (місцезнаходження: вул. Личаківська, 81, м. Львів, 79010; ) сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна