Справа № 420/23141/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 жовтня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

у складі

головуючого судді Скупінської О.В.,

при секретарі Дубінєвич М.Г.,

за участю

представника позивача Срібної Я.І.,

представника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Кришталевич В.М.,

представника Офісу Генерального прокурора Елісашвілі О.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 420/23141/24 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Офісу Генерального прокурора, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

29.07.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

02.10.2024 ухвалою суду залучено до участі у справі №420/23141/24 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії Офіс Генерального прокурора в якості другого відповідача; зобов`язано ОСОБА_1 у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали надіслати позовну заяву з додатками відповідачу - Офіс Генерального прокурора, а докази такого направлення надати до суду протягом 2 днів; запропоновано Офісу Генерального прокурора подати відзив на позовну заяву та всі докази, наявні у відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дати отримання копії позовної заяви; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, ухвалено розгляд справи №420/23141/24 проводити за правилами загального позовного провадження та роз`яснено, що розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання на 28 жовтня 2024 року об 14 год 10 хв.

10.10.2024 до суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог (вхід.№ЕС/51762/24), в якій просить суд розглядати позовні вимоги ОСОБА_1 в такій редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ) щодо незабезпечення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора, компенсації за невикористані дні відпустки), за період з 15.03.2021 по 31.12.2021, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2021 в розмірі 2 270,00 грн.; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2022 в розмірі 2 481,00 грн; за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2023 в розмірі 2 684,00 грн; за період з 01.01.2024 по 24.06.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ) забезпечити Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора, компенсації за невикористані дні відпустки), за період з 15.03.2021 по 31.12.2021, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2021 в розмірі 2 270,00 грн; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2022 в розмірі 2 481,00 грн.; за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2023 в розмірі 2 684,00 грн.; за період з 01.01.2024 по 24.06.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн;

- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових та одноразових виплат, компенсацій) за період з 15.03.2021 по 24.06.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу прокурора, у розмірі 1600 грн;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора) за період з 15.03.2021 по 31.12.2021 включно, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2021 року в розмірі 2 270,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора) за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора) за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 включно, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2023 року в розмірі 2 684,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки) за період з 01.01.2024 по 24.06.2024 включно, виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

23.10.2024 до суду надійшла заява представника відповідача Офісу Генерального прокурора (вхід.№ЕС/56208/24) про залишення позову без розгляду, в якій зазначено, що позовні вимоги в частині до 23.04.2024 не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку на звернення з адміністративним позовом до суду. Позивач є прокурором, заявлені позовні вимоги стосуються правовідносин щодо проходження публічної служби, а тому підлягає застосуванню спеціальний місячний строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України. Разом із тим, ч. 5 ст. 122 КАС України не містить норм, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебували (перебувають) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці. Строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці визначений нормами статті 233 Кодексу законів про працю України, які для спірних правовідносин є спеціальними відносно приписів ч. 5 ст. 122 КАС України. Відповідно до частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Однак пп. 18 п. 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: «Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)». Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22. Наказом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 19.06.2024 позивача звільнено з посади керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 24.06.2024 у зв`язку з переведенням на посаду до органів Київської обласної прокуратури (п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру») та надано йому письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні. Лише після звільнення з посади керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону позивач звернувся до суду з позовом про стягнення належних йому сум заробітної плати 23.07.2024. Таким чином, позивачем в частині позовних вимог щодо стягнення можливої заборгованості із заробітної плати за період з 15.03.2021 по 23.04.2024 позов подано із порушенням тримісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом.

Заявник просить суд залишити без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_1 а саме про:

- визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо незабезпечення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора, компенсації за невикористані дні відпустки), за період з 15.03.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 23.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року в розмірі 2 270,00 грн, 1 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 грн, 1 січня 2023 року в розмірі 2 684,00 грн, 1 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн;

- зобов`язання Офісу Генерального прокурора забезпечити Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора, компенсації за невикористані дні відпустки), за період з 15.03.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 23.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року в розмірі 2 270,00 грн, 1 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 грн, 1 січня 2023 року в розмірі 2 684,00 грн, 1 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн;

- визнання протиправними дій Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо нарахування та виплати йому заробітної плати (всіх її складових та одноразових виплат, компенсацій) за період з 15.03.2021 по 23.04.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу прокурора, у розмірі 1600 грн;

- зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора) за періоди з 15.03.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 23.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року в розмірі 2 270,00 грн, 1 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 грн, 1 січня 2023 року в розмірі 2 684,00 грн, 1 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

28.10.2024 ухвалою суду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог, задоволено, прийнято до розгляду позовні вимоги у редакції заяви від 10.10.2024 (вхід.№ЕС/51762/24).

28.10.2024 до суду надійшли заперечення представника позивача (вхід.№ЕС/57512/24) на заяву представника відповідача Офісу Генерального прокурора (вхід.№ЕС/56208/24) про залишення позову без розгляду, в яких зазначено, що згідно з частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України). У справі, що розглядається, позивач був звільнений з посади керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 24.06.2024 та отримав того ж дня повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні №21/46 від 24.06.2024. Позивач, після звільнення звернувся до суду з даним позовом 23.07.2024. Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013. Крім того, враховуючи, що позов подано ОСОБА_1 в межах визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній після 19.07.2022) тримісячного строку з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, строк звернення до суду не є пропущеним та відповідно не потребує додаткового подання клопотання на його поновлення. Представник позивача просить у задоволенні заяви представника відповідача - Офісу Генерального прокурора про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Повертаючись до обставин справи, суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 в своєму позові просить суд зобов`язати відповідача за період з 15.03.2021 по 23.04.2024 нарахувати та виплатити заробітну плату (всіх її складових, одноразових виплат та компенсації, в тому числі грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної премії прокурора, компенсації за невикористані дні відпустки), виходячи з базового розміру посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року в розмірі 2270,00 грн, 1 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн, 1 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн, 1 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн та у поясненнях наполягає про застосування до спірних правовідносин норми частини другої статті 233 КЗпП України у редакції після 19 липня 2022 року.

Вирішуючи дане питання, суд виходить з такого.

За містом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, положення наведеної норми допускають при вирішенні справ в порядку адміністративного судочинства застосування строків, визначених не тільки КАС України, а й іншими законами.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час недопуску до продовження виконання повноважень) у разі порушення законодавства про оплату праці.

В судовій практиці усталеним є підхід щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір. Такий підхід відповідає висновкам Конституційного Суду України, сформульованим у рішенні від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002, за змістом якого при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, суд, встановивши відсутність у спеціальних законах норм, може застосовувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівника.

Так, відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (частина перша статті 233 КЗпП України).

Норми статті 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Суд при вирішення питання про те, положення якої норми підлягають застосуванню у питання визначення строку звернення до суду у справах, пов`язаних з порушенням закону про оплату праці у публічно-правових відносинах, враховує, що існування колізії у застосуванні національними судами положень КАС України та КЗпП України при визначені строків звернення до суду була предметом оцінки Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а саме: стверджуваного непослідовного та непередбачуваного способу, в який національні суди зрештою відмовили у задоволенні вимоги заявника щодо перерахунку виплати грошового забезпечення.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону необхідно керуватися при розгляді цієї справи в частині вирішення вимог позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд виходить з такого.

КЗпП України набув чинності з 01 червня 1972 року. Приписами статті 233 КЗпП України врегульовані строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, у тому числі 01 серпня 2001 року внесено зміни у статтю 233 КЗпП України та встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, національне законодавство у статті 233 КЗпП України з серпня 2001 року до 19 липня 2022 року містило окреме положення про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як вже окреслював суд, за своїм змістом стаття 233 КЗпП України визначає строки, в межах яких є можливим судовий захист трудових прав, ці строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Наслідком пропуску таких строків є відмова у задоволенні позову, тобто відмова у наданні судового захисту.

15 жовтня 2013 року Конституційний Суд України у справі № 1-13/2013 надав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України у зв`язку з її непослідовним застосуванням судами та встановив, що ця стаття застосовується як до наявних, так і до оскаржуваних виплат, пов`язаних із заробітною платою.

Суд вважає, що чіткою та передбачуваною є позиція щодо необхідності застосування приписів статті 233 КЗпП України під час визначення строків звернення до адміністративних судів для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі.

В контексті розглядуваної справи, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності органів прокуратури визначені Законом України «Про прокуратуру».

Положення Закону України «Про прокуратуру» не містять норм, які б регулювали строки звернення до суду осіб, які перебувають (перебували) на службі в органах прокуратури, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі недодержання роботодавцем законодавства про оплату праці, а тому спірні правовідносини регулюються загальною нормою статті 233 КЗпП України.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Південного регіону.

Суд, оцінюючи правову природу спору в розглядуваній справі, виходить з того, що вимоги про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті заробітної плати, є спором щодо належної працівнику заробітної плати, тобто спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці особи, яка перебувала на публічній службі.

Тому при вирішені питання про строки звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору у питанні оплати праці застосуванню підлягають норми статті 233 КЗпП України.

На переконання суду у цій справі щодо нарахування та виплати заробітної плати за період з 15.03.2021 по 19.07.2022 підлягають застосуванню норми частини другої статті 233 КЗпП України до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, звернувшись до суду 23.07.2024 з позовними вимогами за період з 15.03.2021 по 18.07.2022, позивач не пропустив строк звернення до суду.

До вимог щодо нарахування та виплати заробітної плати за період з 19.07.2022 по 24.06.2024, суд зазначає таке.

Частини 1, 2 статті 233 КзПП України у редакції з 19.07.2022 встановлюють, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Дотримання строку звернення до суду є однією з умов для реалізації права на позов в публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №826/3994/16, від 03.05.2018 у справі №826/26727/15, від 03.05.2018 у справі №826/8153/16, від 31.05.2018 у справі №826/15798/16).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, такими, що не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з перешкодами і труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини повинні бути підтверджені належними доказами. За загальним правилом, перебіг строку звернення до адміністративного суду починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав, свобод, інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатись не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанови Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/2158/17, від 18.10.2018 у справі №826/14402/17).

Для визначення початку перебігу строку звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод, інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність, він повинен довести що не міг дізнатися про порушення своїх прав, свобод, інтересів і саме з цієї причини своєчасно не звернувся до суду. Триваюча пасивна поведінка не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням можливості знати про стан своїх прав, свобод, інтересів (постанова ВС від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

На переконання суду, у даній конкретній справі, отримання позивачем інформації про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Позивач, обіймаючи посаду прокурора, має достатній професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинен бути обізнаний про строк звернення до суду за захистом свого права щодо неналежного нарахування заробітної плати в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права щодо нарахування заробітної плати за період з 19.07.2022 по 23.04.2024, а відтак з позовними вимогами у цій частині позивач звернувся до суду з пропуском строку.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частина 1 статті 123 КАС України: у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків, які необхідно усунути, шляхом надання заяви/клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами у період з 19.07.2022 по 23.04.2024, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Керуючись ст.ст. 171, 241, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву (вхід.№ЕС/56208/24 від 23.10.2024) представника відповідача Офісу Генерального прокурора про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Офісу Генерального прокурора, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлений 01.11.2024.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА