Справа № 620/11970/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м. Чернігів Справа № 620/11970/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 29.08.2024 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні його в запас на підставі підпункту ''г'' пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'';

- зобов`язати відповідача розглянути його рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту ''г'' пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'', з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Свої вимоги мотивує тим, що всупереч наявних підстав, відповідач не прийняв рішення про звільнення його з військової служби, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою матір`ю, якій встановлено 2 групу інвалідності.

Ухвалою судді від 04.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Представник відповідача надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити та зазначив, що необхідність постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю 2 групи або за особою, яка потребує постійного стороннього догляду, підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК для осіб віком понад 18 років чи висновком ЛКК для осіб до 18 років. За наведених обставин, у в/ч НОМЕР_1 відсутні підстави для звільнення позивача зі служби на підставі підпункту ''г'' пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд враховує такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до матеріалів справи позивач є сином ОСОБА_2 , якій з 11.12.2018 безтерміново встановлено 2 групу інвалідності. Інші члени сім`ї, що можуть здійснювати постійний догляд за матір`ю позивача відсутні (а.с. 8-10, 15, 12, 17).

11.12.2023 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із рапортом про звільнення зі служби на підставі абзацу 6 підпункту ''г'' пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''. До рапорту було додано копії документів: свідоцтво про народження, паспорт та РНОКПП позивача, військовий квиток, паспорт та РНОКПП ОСОБА_2 , пенсійне посвідчення ОСОБА_2 , довідка до акта огляду МСЕК, витяг з реєстру ТГ, витяг №440 про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб, свідоцтво про шлюб, паспорт ОСОБА_3 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 20).

Командуванням в/ч НОМЕР_1 розглянуто вказаний рапорт та на засіданні комісії, оформленому протоколом від 16.04.2024 №19, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у звільненні в запас, у зв`язку із відсутністю довідки МСЕК з підтвердженням необхідності постійного стороннього догляду його матері (а.с. 22).

15.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано довідку №151 про те, що у зв`язку з наявними у ОСОБА_2 захворюваннями, вона потребує стороннього догляду (а.с. 19).

28.05.2024 позивач повторно подав до в/ч НОМЕР_1 рапорт про звільнення зі служби. До рапорту позивач додав вказану довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріально завірену копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 . У примітці до рапорту ОСОБА_1 повідомив, що решта документів були ним долучені до переднього рапорту про звільнення (а.с. 15, 23).

Листом від 12.08.2024 відповідач повідомив, що на засіданні атестаційної комісії вивчено наявні документи та прийнято рішення розглянути їх повторно після надання документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, що можуть здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи (а.с. 24).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у звільненні в запас протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби (під час проведення мобілізації та дії воєнного стану) на підставах: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

У свою чергу, частиною дванадцятою цієї статті передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах (під час дії воєнного стану): необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 260 Положення №1153/2008 під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Порядок звільнення врегульований пунктами 233-243 Положення №1153/2008.

Так, пунктом 233 Положення №1153/2008 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 2 пункту 14.10 розділу XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно з абзацом 13 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Відповідно до пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

З аналізу наведеного слідує, що спеціальним законодавством України чітко врегульовано порядок звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану.

Зокрема, рапорт особи про звільнення передається по команді в порядку підпорядкування прямому командиру, який здійснює його розгляд та, за наявності підстав, направляє документи на звільнення військовослужбовців безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. За відсутності відповідних підстав командир зобов`язаний надати обґрунтовану відмову в задоволенні поданого рапорту.

Разом з тим, рапорт позивача від 28.05.2024 про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ відповідачем розглянутий не був, оскільки ні документи на звільнення ОСОБА_1 з військової служби, ні обґрунтована відмова у задоволенні цього рапорту в/ч НОМЕР_1 не оформлені.

Жодних доказів на спростування вищезазначеного відповідач до суду не надав.

Вказане свідчить, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення його з військової служби, а тому позов необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправної бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту позивача про звільнення зі служби від 28.05.2024 (зареєстровано 14.06.2024 №Р-19192-24).

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує, що листом від 12.08.2024 в/ч НОМЕР_1 не відмовляла позивачу у звільненні зі служби, а повідомила про фактичне відтермінування розгляду рапорту від 28.05.2024. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 відсутні.

У відзиві на позов в/ч НОМЕР_1 зазначала про відсутність підстав для звільнення позивача зі служби, оскільки необхідність постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю 2 групи або за особою, яка потребує постійного стороннього догляду, підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК для осіб віком понад 18 років чи висновком ЛКК для осіб до 18 років.

Разом з тим, суд звертає увагу, що наведені доводи не відповідають мотивам, викладеним в/ч НОМЕР_1 у листі від 12.08.2024 за наслідками розгляду рапорту позивача від 25.08.2024, позаяк у ньому відповідач зазначав на необхідності надання позивачем документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, що можуть здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи.

Такі документи позивачем були надані до рапорту від 11.12.2023, про що повідомлено в рапорті від 28.05.2024, та до них зауважень у комісії не виникало. Відповідач відмовив ОСОБА_1 у звільненні у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують необхідність постійного стороннього догляду за його матір`ю.

Враховуючи наведене, позивач додатково надав довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 про потребу стороннього догляду ОСОБА_2 .

Крім того, суд звертає увагу, що за результатами огляду матері позивача, проведеного 24.07.2024, МСЕК їй безтерміново встановлено 1 групу інвалідності у зв`язку з наявним захворюванням та видано довідку серії 12 ААД №040099, у якій зазначено про потребу постійного стороннього догляду (а.с. 18).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, пунктом 27 якого установлено, що підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач є єдиним сином ОСОБА_2 , якій у зв`язку з виявленими захворюваннями (рак лівої м/залози ІІІ Б ст. ІІ кл. 2 р. з «м» у поперековий відділ хребта, кісток тазу. Стійкий больовий синдром. ІХС. Дифузний кс 2х ІІ ст. 2 р. 3 СН І. ХОЗА. ДН ІІ) встановлено ІІ групу інвалідності, а з 23.07.2024 І група безтерміново, та вона потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідними довідками ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18, 19). Інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд за матір`ю позивача, відсутні.

За таких обставин, суд погоджується з позицією ОСОБА_1 про наявність підстав для звільнення його зі служби на підставі підпункту ''г'' пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов має бути задоволений частково.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо розгляду рапорта ОСОБА_1 від 28.05.2024 (зареєстровано 14.06.2024 №Р-19192-24) про звільнення зі служби на підставі підпункту ''г'' пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.05.2024 (зареєстровано 14.06.2024 №Р-19192-24) про звільнення зі служби на підставі підпункту ''г'' пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'', з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна