Справа № 755/3346/24
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/3346/24
Провадження №: 2-а/755/60/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі Гриценку О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Патрульної Поліції у місті Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1435485 від 14.02.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити, а також стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Полк -1, Управління патрульної поліції в місті Києві, сержантом поліції Кацаран Ніною Миколаївною серія ЕНА № 1435485 від 14.02.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП за те, що 14.02.2024 року о 05.45 годин в м. Київ по вулиці Симона Петлюри керуючи транспортним засобом «МАЗДА 3», державний номерний знак НОМЕР_1 . не виконав вимогу дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено» та здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку, чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

Позивач вказує, що порушення ПДР України він не вчиняв, притягнення його до відповідальності вважає безпідставним та незаконним. Крім того, зазначає, що при русі по вулиці Симона Петлюри в м. Києві на його автомобілі раптово згасли габаритні ліхтарі та ближнє світло фар, задля уникнення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки цей час а саме 05.45 годин, є ще «темною порою доби» він змушений був здійснити зупинку на крайній правій смузі дороги (вулиці Симона Петлюри), оскільки подальший рух транспортних засобів згідно без увімкнутих зовнішніх світлових приладів заборонено. Наголошує, що поки він здійснював рух по вулиці Симона Петлюри позаду нього на службовому автомобілі рухалися поліцейські які вже потім і під`їхали до нього для фіксування нібито його правопорушення та притягнення до відповідальності.

Після повної зупинки, позивачем почалися вживатися дії згідно п, 14,15 ПДР, «У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9,9, 9.10, 9.11 цих Правил». Про те, не встиг позивач вийти з автомобіля, як в цей час і під`їхали працівники Патрульної поліції де почали вимагати пред`явити посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб, замість того, щоб вислухати та допомогти виконати вимоги ПДР.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження. що підтверджується повідомленням про отримання поштового відправлення.

Представник Департаменту патрульної поліції у м. Києві. подав відзив на позов, в якому з приводу задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1435485 від 14.02.2024 року, винесеної інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону Полк 1, Управління патрульної поліції в місті Києві, сержантом поліції Кацаран Ніною Миколаївною, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається з постанови, 14.02.2024 о 05 год. 45 хв., позивач керуючи транспортним засобом «МАЗДА 3», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри (Комінтерну), не виконав вимогу дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено» здійснив стоянку в зоні дії знаку чим порушив п.8.4.в ПДР України, за, що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до розділу 33 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин) дорожнім знаком 3. 35 "Стоянку заборонено" забороняє стоянку всіх транспортних засобів.

Не поширюється дія знака: на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на таксі з увімкненим таксометром.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючим знаком з табличкою 7.2.3. Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.10.1 при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону Полк 1, Управління патрульної поліції в місті Києві, сержантом поліції Кацаран Ніною Миколаївною, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення на те, що при русі по вулиці Симона Петлюри в м. Києві на його автомобілі раптово згасли габаритні ліхтарі та ближнє світло фар, та задля уникнення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки цей час а саме 05.45 годин, є ще «темною порою доби» він змушений був здійснити зупинку на крайній правій смузі дороги (вулиці Симона Петлюри), а також до постанови не було долучено жодних доказів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

В частині тверджень позивача щодо того, що до винесеної постанови не було долучено жодних доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. п. 9, 10 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Нормою частини 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наданого представником відповідача Департаменту патрульної поліції у м. Києві диску відеофіксації, який оглянуто судом, зафіксовано, що, позивач не заперечує факту порушення ним вимог дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено», мотивуючи це тим, що він зупинився на хвилинку для висадки пасажирів та вигрузки багажа.

Разом з тим, позивач для уникнення адміністративної відповідальності почав надавати інші пояснення та стверджувати, що він нічого не порушував та у нього зникло ближнє світло та габаритні вогні, у зв`язку з чим він вимушений був здійснити стоянку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженої особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Патрульної Поліції у місті Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 289 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя: