Справа № 460/9745/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2024 року м. Рівне №460/9745/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області №21 від 16 серпня 2024 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 із врахуванням стажу набутого при роботі на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у період з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року, згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 серпня 2024 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із врахуванням стажу набутого при роботі на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у період з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року, згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 серпня 2024 року. За змістом позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач досягнувши пенсійного віку та за наявності необхідного стажу, 09.08.2024 звернулася до відповідача 1 з заявою про призначення їй пільгової пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів відповідачем 2 відмовлено у її задоволенні з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу. Позивач не погоджується з таки рішенням відповідача 2 та вважає його протиправним. Стверджує, що наявність у неї необхідного пільгового стажу підтверджується документами, доданими до заяви від 09.08.2024. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 вересня 2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що 09.08.2024 позивач звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Законну України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися відповідачем 2. За наслідками розгляду заяви, ГУ ПФУ в Луганській області прийняло рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Страховий стаж позивача обчислено за доданими до заяви від 09.08.2024 документами з урахуванням відомостей про сплату підприємствами страхових внесків Реєстру застрахованих осіб. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 01.07.2024 по 31.07.2024 у ТОВ «Одек Україна» у зв`язку з відсутністю в Реєстрі застрахованих осіб відомостей про нарахування заробітної плати та інформації про сплату підприємством страхових внесків. До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи з 23.12.1988 по 31.10.1996 в якості складальника на Оржевському ДОК у зв`язку з не долученням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. До заяви від 09.08.2024 ОСОБА_1 не долучено довідки відповідно до 5 Порядку №22-1, передбаченої пунктом 20 Порядку №637 (додаток №5). Довідка від 28.11.2017 №1641 про період роботи ОСОБА_1 з 23.12.1988 по 31.10.1996 у АТ «Оржівський деревообробний комбінат», видана Трудовим архівом Рівненського району, Рівненської районної ради не відповідає Додатку №5 Порядку №637, а саме у довідці не вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери , куди включається цей період роботи. За записами трудової книжки неможливо визначити постійної зайнятості протягом повного робочого дня на пільговій роботі, а саме: відсутня інформація про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої тощо. З огляду на викладене, вказує що підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відсутні. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач 1 також правом на подання відзиву скористався. Заперечив проти задоволення позовних вимог. Звернув увагу суду на не підтвердження позивачем наявності у неї необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком за Списком №2. У зв`язку з цим, зазначає, що рішення відповідача 2 є правомірним. Просить суд позовні вимоги залишити без задоволення.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.08.2024 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням від 16.08.2024 №21 відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Зазначено, що вік заявниці становить 58 років 3 місяці 16 днів. За наданими документами страховий стаж складає 40 років 8 місяців 9 днів, пільговий стаж роботи за списком №2 за наданими документами не визначений. За розглядом документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.2024 по 31.07.2024 у ТОВ «Одек Україна» у зв`язку з відсутністю в Реєстрі суми нарахованої заробітної плати та інформації про сплату страхових внесків. До пільгового стажу роботи за списком №2 не зараховано періоди роботи з 23.12.1988 по 31.10.1996 у якості складальника на Оржевському ДОК у зв`язку з не долученням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки за записами трудової книжки неможливо визначити постійної зайнятості протягом повного робочого дня на пільговій роботі, а саме: відсутня інформація про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої тощо). Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, до заяви не долучено. Відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статі 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 року 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Суд зауважує, що відповідачем вказано на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2.

Разом з тим, наявність загального страхового стажу та досягнення позивачем визначеного законом віку відповідачами не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами заперечується віднесення періоду роботи позивача у АТ «Оржівський деревообробний комбінат» в якості складальника пакетів з 23.12.1988 по 31.10.1996 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком №2.

Разом з тим, вказані доводи відповідача є безпідставними та незаконними, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне встановлено в постанові Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) та в п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 від 18.11.2005 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (дата заповнення 24 квітня 1985 року):

- запис №7 від 23.12.1988 переведена складальником пакетів фанери 4-го розряду фанерного цеху у Оржівському ДОК (наказ №271 від 23.12.1988);

- запис №8 державне підприємство Оржівський ДОК реорганізоване в орендне підприємство (наказ №191 від 27.09.1991);

- штамп між записами №№8,9: Орендне підприємство реорганізоване у відкрите акціонерне товариство «Оржівський деревообробний комбінат ОДЕК» (підстава: св. №00275441 від 27.03.1995);

- запис №9 від 31.10.1996 звільнити з роботи по переводу в СП «Мюллер-ОДЕК» ст. 36 п. 5 КЗпП України (наказ №1283 від 31.10.1996).

Суд погоджується з доводами відповідачів, що вказані записи не містять посилань на те, що дана робота зараховується до пільгового стажу за Списком №2.

Разом з тим, на підтвердження наявності підстав для зарахування такого періоду роботи до пільгового стажу за списком №2, відповідно до вимог Порядку №637, позивач надав, копію наказу АТ «Оржівський деревообробний комбінат» №98 від 26.06.1995 про результати проведеної роботи по атестації робочих місць за умовами праці.

Згідно даного наказу затверджено список професій працівників фанерного цеху, які користуються пільговим правом виходу на пенсію за списком №2. Зобов`язано відділ кадрів і соціальних питань внести відповідні записи в трудові книжки працівників.

Списком, доданим до вищезазначеного наказу, підтверджується, що право виходу на пільгову пенсію за віком за списком №2 у фанерному цеху має, зокрема, складальник (Список № 2, розділ ХХІ, підрозділ Б, індекс 26 складальники).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Суд звертає увагу на те, що за приписами пункту 3 Порядку №383 в період роботи позивача необхідно застосовувати Список №2, який був чинний у цей період.

У спірний період роботи заявника діяв Список, затверджений постановою КМУ №162 від 16.03.1994 року.

Згідно сказаного списку посада складальника у спірний період була передбачена розділом XXI. Целюлозно-паперове та Деревообробне виробництва, індекс 2230600а-18116 Списку №2, затвердженого постановою КМУ №162 від 16.03.1994 року.

Змістом трудової книжки підтверджується, що позивач у спірний період працювала складальником пакетів фанери у фанерному цеху ВАТ «Оржівський деревообробний комбінат ОДЕК».

Таким чином, посада, на якій працював позивач в спірний період (з 23.12.1988 по 31.10.1996) відноситься до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №2.

Щодо не зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю відомостей про відволікання від роботи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку №22-1).

Згідно частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, до компетенції органу Пенсійного фонду України входить перевірка належного оформлення поданих документів та за наявності розбіжностей у таких, пенсійний орган уповноважений вчинити дії щодо здійснення перевірки таких документів.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а його сумніви щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2020 по справі №291/99/17.

Таким чином, в разі не надання заявником необхідних документів, зокрема, і про відволікання від роботи, відповідач міг витребувати такі документи у роботодавця позивача, що пенсійним органом зроблено не було.

А тому суд вважає доводи відповідачів щодо не підтвердження позивачем періоду роботи з 23.12.1988 по 31.10.1996 протягом повного робочого дня безпідставним та необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами протиправно не зараховано період роботи позивача з 23.12.1988 по 31.10.1996 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії по Списку №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому такий період підлягає зарахуванню.

Як вже зазначалося вище по тексту рішення суду, на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За наслідками розгляду справи по суті, судом встановлено наявність у позивача 7 років 10 місяців 9 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до списку №2 згідно п. 2 ч.2 ст. 114 Закону №1058 зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки.

Оскільки рішенням ГУ ПФУ в Луганській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до списку №2 згідно п. 2 ч.2 ст. 114 Закону №1058 з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, що спростовується вищенаведеним, то суд дійшов висновку, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, варто зазначити, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV визначено Порядком №22-1.

При цьому, починаючи з 30.03.2021, набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", якою передбачено, зокрема, застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення / перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2021.

Зазначена технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФУ в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

В силу приписів Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін):

- пункт 1.1. розділу І заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію);

- пункт 4.1. розділу IV заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію;

- пункт 4.2. розділу IV після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Зі змісту викладених положень слід дійти висновку про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок), незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Луганській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у призначенні такої пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Луганській області.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

У той же час, за правилами пункту 4.10. розділу IV Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З аналізу вказаних вище положень випливає, що після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, тобто територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи для здійснення виплати такої пенсії.

Тобто, нарахування та виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (реєстрації)/перебування особи.

Не є спірним у справі, що заяву про призначення пенсії позивачем подано до територіального органу Пенсійного фонду за місцем його проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява, з урахуванням принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, яке прийняло оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії.

При цьому, після ухвалення спірного рішення електронна пенсійна справа позивача, отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області для розгляду заяви про призначення пенсії, передана засобами програмного забезпечення до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке б, у разі прийняття щодо позивача рішення про призначення пенсії, було зобов`язане здійснювати виплату такої пенсії.

Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року.

Суд зазначає, що у цій справі повноваження відповідачів не є дискреційними, оскільки у даному випадку є лише один правомірний і законно-обґрунтований варіант поведінки суб`єктів владних повноважень призначити та виплачувати позивачу пенсію.

Як встановлено судом, позивач, одночасно з поданням заяви про призначення йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, надав усі необхідні документи для призначення такої пенсії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивачу виповнилося 57 років 24.04.2023, а із заявою про призначення пенсії він звернулася 09.08.2024, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку (з урахуванням зменшення пенсійного віку).

З огляду на викладене, пенсія позивачу має бути призначена з 09.08.2024 (дати звернення до пенсійного органу), тим самим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що оцінка таких обставин не має вирішального значення для правильного вирішення спору по суті.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході розгляду справи частково довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 605,60грн, сплачена відповідно до квитанції від 27 серпня 2024 року №70511909, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області №21 від 16 серпня 2024 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 серпня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 з 09 серпня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області виплачувати з 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судовий збір у сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень, 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 31 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький р-н, Луганська обл., 93404, ЄДРПОУ/РНОКПП 21782461)

Суддя Т.О. Комшелюк