Справа № 523/7031/24
Суддя: Дяченко В. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/7031/24
Провадження №2-а/523/71/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №7, у м. Одесі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-го взводу2-ї роти 3-го батальйону УПП в Миколаївській області Стразіна Євгена Олексійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла вищевказана позовна заява в якій позивач просив скасувати постанову інспектора 2-го взводу 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітана поліції Стразіна Євгена Олексійовича серія ЕНА №1913009 від 15.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

Позов мотивований тим, що 15 квітня 2024 року позивача постановою інспектора 2-го взводу 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітана поліції Стразіна Євгена Олексійовича серія ЕНА №1913009 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме за перевищення швидкості руху у населеному пункті на 254 км/год.

Позивач вказує, що відповідачем використано під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач, лазерним вимірювачем швидкості LTI 20-20 "TruCAM" № НОМЕР_2 , який не був заявлений до експертного дослідження Держспецзв`язком, який не пройшов відповідного дослідження правильно реалізованого криптографічного алгоритму шифрування відповідно до ДСТУ ІЅО/ЛЕС 18033-3:2015, щодо забезпечення його конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, а тому його застосування для вимірювання швидкості руху позивачем не можна вважати законним, а показники такого вимірювального приладу вірними.

Крім того, позивач зазначає, що при фіксації швидкості приладом ТруКам лті20/20 інспектор 2-го взводу 2-ї роти 3-го батальону Управління Патрульної поліції в миколаївській області капітан поліції ОСОБА_2 тримав прилад ТруКам в руках. Проте, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична Фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом "Про Національну поліцію" (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону "Про Національну поліцію". Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилаючись на те, що вимірювання швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, було проведено з використанням лазерного вимірювача швидкості, який не пройшов необхідної сертифікації, а отже такі дії вчинено не у спосіб, передбачений законом і використовувати його показники правових підстав не було, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якій просив постанову серії ЕНА №1913009 від 15.04.2024 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву Департаменту патрульної поліції, в якій представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що під час несення служби 15.04.2024 року інспекторами УПП в Миколаївській області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТС 008424 було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу SUZUKI VITARA з державним номерним знаком НОМЕР_3 , рухався по вул. Веселинівська, біля буд. № 47. місто Миколаїв, зі швидкістю 75 (сімдесят п`ять) км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 (двадцять п`ять) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор ОСОБА_2 виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 340,00 грн.

Представник відповідача зазначив, що Органами Національної поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху використовується лазерний вимірювач швидкості транспортних Засобів «TruCAM II». Даний прилад отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29500, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 27.11.2023 р. Та чинного до 27.11.2024 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/2011 № ТС008424, є придатним до застосування.

Представник відповідача зазначила, що наявність/відсутність приладу в Реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки мала значення до 01.01.2016 року, коли набув чинності новий Закон України "Про метрологію і метрологічну діяльність".

Відповідно до нового закону, повторного внесення до Реєстру приладів, яким до набуття чинності закону видано сертифікат, не передбачено.

Таким чином, наявність свідоцтва про повірку є єдиним і достатнім документом, що підтверджує, що TruCAM є вимірювальним приладом і його можна використовувати для фіксації перевищення швидкості.

Щодо тверджень позивача, про те, що під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу, відповідачем використано лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCАМ II № ТС 008424, який не був заявлений до експертного дослідження Держспецзв`язком, який не пройшов відповідного дослідження».

Дане твердження не відповідає дійсності, адже позивач посилається на не правдиві данні, а саме додає експертний висновок № 04/05/02-2522 від 07.02.2021 року, вказаний висновок стосується тільки лазерних вимірювачів швидкості LTI 20-20 TruCAM, а прилад на який було зафіксовано правопорушення відповідача це - лазерний вимірювач швидкості «TruCAM II» який зазначено в переліку експертного висновку адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (АДМІНІСТРАЦІЯ ДЕРЖСПЕЦЗВ`ЯЗКУ) № 04/05/02-1179ВС1 від 15.12.2023 року. ( а.с.50-62)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у вказаній справі.

В судові засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та про нефіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що згідно копії поставно серії ЕНА №1913009, 15 квітня 2024 року о 19:18 год. ОСОБА_1 рухався транспортним засобом марки «SUZUKI VITARA», державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Веселинівська, буд. № 47, місто Миколаїв, зі швидкістю 75 км/год., у населеному пункті, при дозволеній максимальній в населеному пункті 50 км./год.,чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 25 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ серійний номер ТС 008424. (а.с.5).

Згідно п. 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. - п.12.4 ПДР.

В пункті 12.9.б.ПДР зазначено, що водієві забороняється зокрема, перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту и пункту 30.3 цих Правил.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається зі змісту оспорюваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР у зв`язку з тим, що він перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу на 25 км/год., що зафіксовано на прилад TruCam ІІ серійний номер ТС 008424.

При цьому, позивач заперечуючи факт перевищення швидкості руху, посилається на те, що вимірювання швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, було проведено з використанням лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ серійний номер ТС 008424, який не пройшов необхідної сертифікації, а отже такі дії вчинено не у спосіб, передбачений законом. Крім того, вказав і на не відповідність використання 15 квітня 2024 року на приладу TruCam ІІ серійний номер ТС 008424, в ручному режимі під час вимірювання швидкості руху автомобіля.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача посилається на те, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Крім того, лазерний вимірювач швидкості «TruCAM II» зазначено в переліку експертного висновку адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (АДМІНІСТРАЦІЯ ДЕРЖСПЕЦЗВ`ЯЗКУ) № 04/05/02-1179ВС1 від 15.12.2023 року.

Судом встановлено, що обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №1913009 від 15 квітня 2024 року, відповідачем надано суду копію відеозапису та фотознімку (а.с.72-73,104) зроблені за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam ІІ серійний номер ТС 008424.

Суд зазначає, що наявні докази фото фіксації містять координати фіксації правопорушення (адресу), які відповідають межам населеного пункту та ідентифікують транспортний засіб позивача. Керування позивачем транспортним засобом в день скоєння адміністративного правопорушення ним не заперечується.

Відтак, в матеріалах справи наявні докази, що 15 квітня 2024 року о 19:18 год. водій ОСОБА_1 рухався транспортним засобом марки «SUZUKI VITARA», державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Веселинівська, буд. № 47, місто Миколаїв, зі швидкістю 75 км/год., у населеному пункті, при дозволеній максимальній - 50 км./год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 25 км/год. та порушив п. 12.4 ПДР України.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, то даний прилад отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18. ( а.с.80,81)

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року №193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26466, виданого ДП Укрметртестстандарт від 27 листопада 2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС008424 є придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 02 листопада 2024 року (а.с. 76).

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20 виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24 грудня 2020 року, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с. 77, 78, 79).

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26466 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС008424 до застосування.

Так чином працівниками поліції правомірно використовувався засіб вимірювальної техніки TruCam LTІ 20/20 № ТС008424.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі №760/2846/17.

Дослідивши обставини справи, надані та здобуті докази під час розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246, 268-272, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 2-го взводу2-ї роти 3-го батальйону УПП в Миколаївській області Стразіна Євгена Олексійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд міста Одеси.

Повне рішення суду складено 23.10.2024 року.

Суддя