Справа № 522/10808/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/10808/24

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

15:26 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

20.09.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

апелянта Волкова В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕНА №2454964 від 23.06.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки патрульного поліцейського про порушення позивачем вимог підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху не підтверджені належними і допустими доказами, за якими можливо ідентифікувати транспортний засіб та його швидкість руху, а також особу водія. При цьому, позивач зауважує на тому, що вимірювання швидкості транспортного засобу із використанням приладу TruCam відбулось не на ділянці дороги, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Розгляд справи відбувся не об`єктивно та з численними порушеннями, що виразилось у не забезпеченні позивачу права скористатись правовою допомогою, не вирішенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, а також складанні і підписанні постанови поліцейським, яким не здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, позивач стверджує на повній необґрунтованості та неправомірності адміністративного стягнення, наявності безумовних підстав для скасування постанови поліцейського в судовому порядку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою відповідача дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачений нормами КУпАП, вчинення водієм правопорушення підтверджено належними і допустимими доказами та не спростовано позивачем. Вказаний висновок суду мотивований тим, що факт порушення позивачем підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху зафіксовано за допомогою приладу вимірювання швидкості руху TruCam, який відповідає вимогам законодавства та пройшов відповідну повірку, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським повідомлено позивачу обставини правопорушення, надано для ознайомлення докази правопорушення, якими зафіксовано дату здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу; місце здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу; максимально допустиму швидкість, з якою може рухатися транспортний засіб; швидкість, з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача, роз`яснено водієві його права та вирішено заявлені позивачем клопотання. При цьому, суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи позивача про те, що фіксація порушення правил дорожнього руху не відбулась на ділянці дороги у зоні дії дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», адже розгляд справи, так само як і винесення оспорюваної постанови, не відбулись в автоматичному режимі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано наявність у суб`єкта владних повноважень посадової особи органу Національної поліції, уповноваженої розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, законодавчо встановленого обов`язку із забезпечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості користуватись правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, у тому числі правом на юридичну допомогу адвоката. З наведеного слідує, що не вжиття поліцейським дій щодо надання позивачу реальної можливості реалізувати право на отримання правової допомоги, не відкладення з цією метою розгляду справи із одночасним винесенням постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності, безумовно вказує на порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та наявність підстав для скасування постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На переконання апелянта, суд першої інстанції помилково залишив поза увагою й те, що, з огляду на положення статті 77 КАС України, обов`язок стосовно доведення правомірності свого рішення (постанови) покладається на суб`єкта владних повноважень (відповідача). В контексті наведеного, апелянт зауважує на не підтвердженні відповідачем належними і допустимими доказами правильності здійснення фіксації правопорушення, у тому числі у законодавчо визначеному місці, та факту вчинення водієм адміністративного правопорушення, неможливості перекладання цього обов`язку на особу, яка звертається до адміністративного суду із позовом про скасування постанови поліцейського про накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 23.06.2024 року інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Савицьким Владиславом Юрійовичем у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову Серії ЕНА №2454964.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у розмірі 340 гривень за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 23.06.2024 року о 08:58:37 год. позивач, керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса 449км зі швидкістю 104 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70км/год», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 34 км/год та допустивши порушення вимог підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху України.

Факт перевищення допустимої швидкості транспортного засобу та вчинення правопорушення зафіксовано поліцейським за допомогою приладу TruCam Серійний номер 008404, на який міститься посилання в оспорюваній постанові.

Також, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з відео фіксацією за допомогою відео реєстраторів поліцейських (боді камер) за №№474166, 267886, на які міститься посилання в оспорюваній постанові.

Не погоджуючись із постановою поліцейського, посилаючись на її неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306, безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, у тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Пунктом 12.9 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 визначено, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил (підпункт б пункту 12.9 Правил).

Відповідно до Розділу 33 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» відноситься до заборонних знаків, за правилами яких забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід враховувати, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Одночасно, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з обставин справи, позивач заперечує вчинення ним порушення Правил дорожнього руху та правомірність накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та обґрунтованість адміністративного стягнення.

Так, згідно даних технічного засобу, яким здійснено фото- та відео- фіксацію правопорушення, TruCAM LT1 20/20 №TC008402 та на який міститься посилання в оспорюваній постанові, позивач в зоні дії дорожнього знаку 3.29 не дотримався встановленого обмеження максимально дозволеної швидкості 70 км/год, рухавшись на автомобілі зі швидкістю 104 км/год та допустивши перевищення максимально дозволеної швидкості на 34 км/год.

Слід враховувати, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, отримав позитивні результати державних приймальних випробувань, пройшов повірку і є придатним до застосування як вимірювач швидкості транспортних засобів.

Згідно технічних характеристик, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Зазначеним технічним засобом зафіксовано дату та час вчинення правопорушення, географічні координати місця вчинення правопорушення, швидкість руху транспортного засобу, щодо якого здійснюється вимірювання, дистанцію до автомобіля, дозволену швидкість на відповідній ділянці дороги, фотофіксація автомобіля позивача в потоці позначена відповідною відміткою «+».

Отже, покази приладу TruCam LTI 20/20 є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Обставини, які б свідчили про не можливість їх врахування свого підтвердження не знаходять.

В контексті спірних правовідносин слід зауважити також на помилковості доводів позивача про те, що фіксація правопорушення мала відбуватись виключно в межах дії дорожнього знаку 5.76, адже правопорушення не було виявлене в автоматичному режимі.

Колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що, з огляду на положення статті 258 КУпАП, розгляд вчиненого адміністративного правопорушення і віднесений до компетенції Національної поліції, здійснюється на місці вчинення правопорушення. Зазначене свідчить про скорочений порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, який передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення. Натомість зобов`язує учасників цієї процедури провадження у справі про адміністративне правопорушення максимально сприяти повноті та об`єктивності вирішення справи на місці.

Повторюючись, колегія суддів, з огляду на приписи статті 268 КУпАП, зазначає, що повнота та об`єктивність розгляду справи досягається, у тому числі, наданням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості скористатись правом ознайомитися з матеріалами справи, надати пояснення, подавати докази, заявити клопотання, скористатись юридичною допомогою адвоката або ж іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

При цьому, як свідчать наявні в матеріалах справи докази і на які міститься посилання в оспорюваній постанові (відео реєстратори поліцейських (боді камери) за №№474166, 267886), поліцейським в установленому порядку здійснено фіксацію порушення Правил дорожнього руху, роз`яснено водієві причину зупинки, повідомлено обставини правопорушення, надано для ознайомлення матеріали стосовно виявленого правопорушення дані вимірювального приладу TruCam Серійний номер 008404, роз`яснено водієві його права, у тому числі право на правову допомогу, з`ясовано у водія наявність заяв чи клопотань під час вирішення справи про адміністративне правопорушення, повідомлено норми закону, які було порушено, а також наслідки вчинення адміністративного правопорушення. Натомість, позивач активну участь у розгляді справи не проявив, перешкоджав поліцейському у її розгляді та вирішенні.

Стверджуючи на не вжитті поліцейським заходів стосовно надання водієві реальної можливості скористатись правовою допомогою, позивач залишає поза увагою ту обставину, що поліцейським неодноразово пропонувалось позивачеві скористатись відповідною юридичною допомогою на місці вчинення адміністративного правопорушення. Однак, позивач, як учасник цих правовідносин, відповідних дій щодо запрошення адвоката на розгляд справи або здійснення виклику адвоката не вжив, чим не підтвердив не можливість забезпечити участь захисника, а також обґрунтованість своїх доводів про наявність підстав для відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене у сукупності, оскільки висновки поліцейського є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, під час прийняття оспорюваної постанови поліцейський діяв на підставі та у межах своїх повноважень і з дотриманням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість постанови відповідача та відсутність підстав для її скасування.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 31.10.2024 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв