Справа № 461/8120/24
Суддя: Павлюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8120/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючої судді Павлюк О. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнаткович В. С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бандирський Андрій Стефанович до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бандирський А. С., звернувся до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також визнати протиправним затримання транспортного засобу Позивача автомобіля Tesla Model X, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке було здійснено інспектором з паркування шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6, та стягнути з Відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 до повідомлення серії ЛВ №00696678 від 15.09.2024, винесеною інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дружицьким О.Т., на позивача накладено штраф в сумі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. У постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 зазначено, що 15.09.2024 о 17 год. 52 хв. водієм транспортного засобу Tesla Model X, д.н.з. НОМЕР_2 здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Гавришкевича С., 10, чим порушено вимоги підпункту в) пункту 8.4. розділу 8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 Транспортний засіб створює перешкоду дорожньому руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. У зв`язку із винесенням вищевказаної постанови про накладення адміністративного стягнення 15.09.2024 інспектором з паркування було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу позивача - автомобіля Tesla Model X, д.н.з. НОМЕР_2 шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки на початку вулиці Гавришкевича у м. Львові з правої сторони дороги дійсно встановлений дорожній знак, позначений пунктом 3.34 розд.33 Правил дорожнього руху Зупинку заборонено, який забороняє зупинку транспортних засобів з правої сторони дороги. Однак, у постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 вказано, що Позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки транспортний засіб Позивача створює перешкоду дорожньому руху. Відтак, для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та здійснення тимчасового затримання транспортного засобу Позивача, крім доведення факту зупинки транспортного засобу Позивача у зоні дії дорожнього знаку, позначеного пунктом 3.34 розд. 33 Правил дорожнього руху Зупинку заборонено, який забороняє зупинку транспортних засобів, Відповідач повинен був довести, що транспортний засіб Позивача суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. Однак, зі зроблених інспектором з паркування фото вбачається, що автомобіль позивача жодних перешкод для дорожнього руху та загрозу безпеці руху не створював. Більше того, на фото чітко видно, що повз припаркований автомобіль Позивача могли проїжджати інші транспортні засоби. Таким чином, автомобіль Позивача жодних перешкод для дорожнього руху не створював, оскільки повз припаркований автомобіль Позивача могли безперешкодно проїжджати інші легкові автомобілі. Інспектор з паркування не встановив жодної із ознак, передбачених ч.3 ст.265-4 КУпАП, які свідчать, що транспортний засіб Позивача суттєво перешкоджав дорожньому руху або створював загрозу безпеці руху. Звертає увагу на те, що у порушення вимог законодавства, інспектор з паркування не надав Позивачу один примірник акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Суддя Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2024 відкрила провадження в адміністративній справі, справу вирішила розглядати за правилами, встановленими статтею 286 КАС України.

16.10.2024 Відповідач на електронну адресу суду подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що постанова серії РАП № від 24.09.2024 винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та транспортний засіб марки Tesla Model X, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зважаючи на його розміщення, підлягав тимчасовому затриманню, оскільки транспортний засіб розміщено у зоні дії знаків 3.34 «Зупинку заборонено» та 5.5. «Дорога з одностороннім рухом» з нанесеною розміткою 1.4 «Горизонтальна розмітка жовтого кольору, яка позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена», відтак таке розміщення транспортного засобу підпадає під п. 3 ч.3 ст. 265-4 КУпАП.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, проте представник Позивача скерував до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не скерував.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (частина перша статті 205 КАС України).

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно зі ч. 3 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно зі законодавством.

У статті 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Згідно з ст. 279-1 КУпАП, у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині третій статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду дійти до висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими у цій справі є конкретні документи та матеріали.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Суд встановив, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 до повідомлення серії ЛВ №00696678 від 15.09.2024, винесеною інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дружицьким О.Т., на Позивача накладено штраф у сумі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 зазначено, що 15.09.2024 о 17 год. 52 хв. водій транспортного засобу Tesla Model X, д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зупинку за адресою: м. Львів, вул. Гавришкевича С., 10, чим порушив вимоги підпункту в) пункту 8.4. розділу 8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. Транспортний засіб створює перешкоду дорожньому руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 1.10 ПДР, перешкода для руху - нерухомий об?єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об?єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів фотофіксації (додаток - 2), транспортний засіб Tesla з д.н.3. НОМЕР_3 знаходиться на вулиці Гавришкевича, 10. Вказаний транспортний засіб розміщено у зоні дії знаків 3.34 «Зупинку заборонено» та 5.5. «Дорога з одностороннім рухом» з нанесеною розміткою 1.4 «Горизонтальна розмітка жовтого кольору, яка позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена». Також необхідно врахувати, що у позовній заяві Позивач не заперечує обставин зупинки у забороненому місці, однак вказує, що така зупинка автомобіля не чинить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Проте, зі вказаних фотоматеріалів не вбачається, що саме транспортний засіб Позивача робить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. При цьому, зі зроблених інспектором з паркування фото вбачається, що повз припаркований автомобіль Позивача проїжджають інші транспортні засоби. Інших переконливих доказів вчинення Позивачем правопорушення, що йому інкримінується, Відповідач не надав.

Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення, складена Відповідачем, не може оцінюватися судом у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при винесенні постанови, у порушення ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП, у разі, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Стаття 265-4 КУпАП визначає, що тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Інспектори з паркування зобов`язані невідкладно інформувати про тимчасове затримання транспортного засобу відповідні підрозділи Національної поліції із зазначенням державного номера затриманого транспортного засобу, точного часу його затримання та місця зберігання (адреса та телефони спеціального майданчика чи стоянки), розміщувати цю інформацію на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради, а також передавати повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та адреси електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами (від імені осіб), за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Оскільки Відповідач належними та допустимими доказами не довів, що розміщення затриманого транспортного засобу Позивача суттєво перешкоджало дорожньому руху чи створювало загрозу безпеці руху, суд вважає, що при складанні акту про огляд та затримання транспортного засобу дії інспектора не відповідали вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 265-2 КУпАП.

Крім того, відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, виключає, згідно з вимогами ст. 265-4 КУпАП, застосування до неї такого заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як тимчасове затримання транспортного засобу.

Отже, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеною та безпідставною, а тому підлягає скасуванню.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки норми чинного законодавства не передбачають право місцевого загального суду як адміністративного суду на прийняття процесуального рішення про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, суддя приходить до переконання, що у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особи.

З урахуванням наведеного, сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

У позовній заяві Позивач повідомляє, шо він поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., однак до закінчення розгляду справи, суду не подано доказів на обґрунтування понесених витрат.

Таким чином, суд під час ухвалення цього рішення не вирішує питання про стягнення понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд звертає увагу Позивача про можливість подати докази протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення, відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бандирський Андрій Стефанович до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24.09.2024 до повідомлення серії ЛВ №00696678 від 15.09.2024, винесеною інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дружицьким О. Т. про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79000, м. Львів, пл. Ринок, 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на сплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ольга ПАВЛЮК