Справа № 580/8696/24
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року справа № 580/8696/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.05.2024 №6532/23-00-07-04-01, №6529/.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що не відповідають фактичним обставинам висновки перевірки про заниження приватним акціонерним товариством Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» податкового на додану вартість, а також завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2019 року і за листопад 2019 року, оскільки договірні правовідносини між позивачем та його контрагентом ТОВ «Агріколь Маркет» (код за ) реально відбулись, тому акт перевірки не міг бути підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 04.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що за наслідками проведеної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Агріколь Маркет» (код за ) було встановлено порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства, що призвело до заниження приватним акціонерним товариством Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 580530 грн, а також завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2019 року на суму 43685 грн, за листопад 2019 року на суму 25821 грн, тому відповідач вважає, що контролюючий орган на підставі висновків акту перевірки правомірно виніс оскаржувані ППР.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Агріколь Маркет» () за січень, листопад 2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 16.04.2024 №4390/23-00-07-04-01/03563548, яким встановлено порушення позивачем вимог:

- вимог п. 198.1, 198.2, 198.3. 198.6 ст. 198 та п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 580530 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2019 року на суму 43685 грн, за листопад 2019 року на суму 25821 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано на них заперечення до відповідача.

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області від 10.05.2024 №10423/6/23-00-07-04-04 висновки акту перевірки від 16.04.2024 №4390/23-00-07-04-01/0356354 залишено без змін.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено податкові повідомлення-рішення від 13.05.2024 №6532/23-00-07-04-01, №6529/.

Вважаючи спірні рішення протиправними через їх не отримання, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням І сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних бухгалтерського обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Сам факт перерахування платником податків коштів контрагенту за відсутністю реального постачання останнім товарів/послуг не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування, виходячи із такого.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996) встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини першої статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно частини другої статті 9 Закону № 996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу.

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

На підставі п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Матеріалами справи підтверджено що позивач у перевіряємий період мав взаємовідносини з ТОВ «Агріколь Маркет» (код за ), зокрема у січні та у листопаді 2019 року (номенклатура товару - засоби захисту рослин (далі ЗЗР) всього на загальну суму податку на додану вартість 650036 грн, в тому числі за січень 2019 року на суму 226450 грн та за листопад 2019 року на суму 423586 грн, а саме - за січень 2019 року на загальну суму 1358700,00 грн суму в тому числі ПДВ - 226450 грн, - за листопад 2019 року на загальну суму 2541516,00 грн суму в тому числі ПДВ - 423586 грн).

Так в акті перевірки вказано, що проведеним аналізом первинних документів, наданих до перевірки ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» договір поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31 січня 2019 року, договір на відповідальне зберігання ЗЗР, акти приймання-передачі майна, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості встановлено наступне: Згідно ЄРПН за 2019 рік, відсутні податкові накладні на послуги зберігання між ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» та ТОВ «Агріколь Маркет».

Крім того, перевіркою встановлено відсутність розрахунків за послуги зберігання між ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» та ТОВ «Агріколь Маркет», що свідчить про відсутність факту зберігання товару. В разі відсутності факту зберігання товару, видаткова накладна і ТТН складаються у день відвантаження товару, проте перевіркою встановлено розбіжність між датами ТТН і датами видаткових накладних.

Також судом враховано, Комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність контрагента позивача ТОВ «Агріколь Маркет» критеріям ризиковості платника податку від 27.08.2020 №104588.

З метою скасування даного рішення, ТОВ «Агріколь Маркет» надано пояснення з документами щодо суборенди складського приміщення, а саме Договір суборенди №01/11/19 від 01.11.2019, згідно якого він ніби то орендує у ФОП ОСОБА_1 частину складського приміщення за адресою м. Черкаси, провулок Анатолія Пашкевича, 1, площею 10 кв.м.

Однак, згідно відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних за 2019 рік - відсутні податкові накладні на послуги оренди між ТОВ «Агріколь Маркет» та ФОП ОСОБА_1 , отже ТОВ «Агріколь Маркет» надає позивачу не лише послуги із зберігання, а й здійснює придбання ТМЦ у інших підприємств, проте вищезазначене складське приміщення є не достатнім для зберігання товару у значних обсягах, оскільки згідно наданих документів, обсяг/кількість ЗЗР для о ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» становить близько 352 каністри ємністю 20 л.

До договору суборенди №01/11/19 від 01.11.2019 контрагентом позивача надано акт приймання-передачі від 01.04.2020, тобто ТОВ «Агріколь Маркет» прийняв у суборенду приміщення за адресою м. Черкаси, провулок Анатолія Пашкевича, 1 площею 10 кв. м. лише 01.04.2020, а згідно даних про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність ТОВ «Агріколь Маркет» відповідно до форми 20- ОПП, офісне та складське приміщення взято на облік 06.07.2020.

Таким чином, вищезазначені обставини підтверджують факт відсутність можливості зберігання у січні та листопаді 2019 товару, який ніби то отриманим позивачем від ТОВ «Агріколь Маркет».

Судом враховано, що ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» має власні складські приміщення та кваліфікований персонал-агрономів, які встановлюють відповідність препаратів агротехнічним характеристикам, їх технологічні норми, показники, умови зберігання та інше, тому заключати договір зберігання з іншим підприємством, є не доцільним та економічно не вигідним, тому договір зберігання, акти приймання-передачі майна за цим договором від 31.01.2019 та від 29.11.2019 укладені без мети реальності господарських операцій, свідчить про формальний характер складання документів та про удаваність господарської операції.

Крім того, до перевірки позивачем було надано товаро-транспортні накладні (далі ТТН), в яких зазначено, що автомобільним перевізником є ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень», код за , у який вказаний ТОВ «Агріколь Маркет» вказаний як замовник на перевезення товару, проте договір зберігання передбачає, що власником товару є саме ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс».

Також необхідно наголосити, що ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень» не відображало та не реєструвало податкові накладні щодо надання транспортних послуг ТОВ «Агріколь Маркет» (з машинами та маршрутами, зазначених у ТТН», а самі ТТН (№7, №9, №11, №12, №15, №17, №53, №70) не містять підписів, печаток представників автомобільного перевізника та чітко не конкретизують адреси місця навантаження та розвантаження.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що проведеною перевіркою правомірно встановлено, що первинні документи щодо здійснених господарських операцій ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» з ТОВ «Агріколь Маркет» є такими, що не містить достовірної інформації та не несуть в собі доказової бази, тому задекларовані господарські операції із придбання позивачем ЗЗР у ТОВ «Агріколь Маркет» та використання його у господарській діяльності в дійсності не відбулися, а відсутність законного джерела походження придбаних товарів по ланцюгу постачання від контрагента-постачальника, свідчить про порушення податкового законодавства та залучення товариства до схеми формування штучного податкового кредиту для покупця.

Враховуючи вищевикладене суд погоджується із висновком контролюючого органу про те, що позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 580530 грн, а також завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2019 року на суму 43685 грн, за листопад 2019 року на суму 25821 грн.

Таким чином, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 13.05.2024 №6532/23-00-07-04-01, №6529/ є правомірними та скасуванню не підлягають.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ