Справа № 380/18731/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

28 жовтня 2024 рокусправа №380/18731/24

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (в особі ліквідаційної комісії) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пред`явив позов до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (в особі ліквідаційної комісії) (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, буд. 3, м. Львів, 79007; ), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо неповноти проведення розслідування нещасного випадку від 10.04.2024 та складання Акту форми Н-5 та Акту №52 про нещасний випадок невиробничого характеру від 10.04.2024 відносно ОСОБА_1 , як такі, що суперечать п. 3.9. та 3.10. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства внутрішніх справ №159 (z0231-06) від 16.02.2006, №677 (z0763-15) від 10.06.2015 та № 692 (z1536-23) від 22.08.2023);

- скасувати Акт форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 10.04.2024 та Акт №52 про нещасний випадок невиробничого характеру від 10.04.2024, виготовленого комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області відносно ОСОБА_1 та зобов`язати провести повторне розслідування відповідно до п. 3.9. та 3.10. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, із урахуванням наявних доказів.

Ухвалою судді від 10.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07.10.2024 відділом документального забезпечення та архіву (канцелярія) Львівського окружного адміністративного суду зареєстровано відзив та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, до якого долучено копію витягу з журналу реєстрації осіб, що потерпіли від нещасних випадків на Головному управлінні МВС України у Львівській області (Ліквідаційна).

15.10.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин поважності пропуску строку та надання відповідних доказів.

22.10.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача про поновлення строків звернення до суду. Заява мотивована тим, що позивач не міг звернутися до суду у місячний строк у зв`язку з відсутністю усіх доказів, які містяться в матеріалах розслідування нещасного випадку. З метою отримання правничої допомоги 12.06.2024 він звернувся до адвоката, який в подальшому вчиняв відповідні дії задля отримання необхідних документів. Цей період представник позивача трактує як досудове врегулювання спору. Вказує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач систематично звертається до медичних закладів за медичною допомогою. Крім того, наголошує, що некоректним є віднесення подій, які мали місце в минулому (заподіяння тілесних ушкоджень 26.07.2004), та складення в поточному році акту про нещасний випадок, коли позивач не перебував на службі, до публічної служби. З урахуванням викладеного, покликаючись на ст. 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), просить прийняти заяву до розгляду та поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи питання про можливість поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд керується таким.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За правилами ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, сформованою Верховним судом у постанові від 20.04.2021 у справі №640/17351/19.

Крім того, у постанові від 23.02.2023 у справі №560/4529/22 Верховний Суд виснував, що на вимоги про визнання протиправними дії щодо повторного складання актів за формою НТ* і Н-5*; визнання протиправними та скасування складених актів поширюється місячний строк звернення до адміністративного суду, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, оскільки нещасний випадок стався з позивачем під час проходження ним служби у поліції і спірні правовідносини пов`язані з питаннями реалізації його правового статусу як поліцейського.

Суд установив, що позивач отримав акти форми Н-5 та НТ, які є предметом спору, 18.04.2024, що підтверджується його особистим підписом, поставленим у журналі реєстрації осіб, що потерпіли від нещасних випадків на Головному управлінні МВС України у Львівській області (Ліквідаційна).

З моменту проставлення відмітки про одержання оскаржуваних актів індивідуальної дії позивач дізнався про порушення своїх прав і саме з цією датою пов`язується початок перебігу строку звернення до суду. Однак позов пред`явлено лише 05.09.2024, тобто з пропуском встановленого законом місячного строку.

Звернення позивача до адвоката за наданням правничої допомоги, а також отримання чи не отримання матеріалів про нещасний випадок невиробничого характеру позивачем чи його представником не змінює моменту, з якого позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав щодо неповноти проведення розслідування нещасного випадку від 10.04.2024 та складання акту про нещасний випадок невиробничого характеру, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на звернення до суду і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Зважаючи на вищевикладене, суд констатує, що КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини підлягають підтвердженню належними доказами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі №640/20314/20 (постанова від 02.12.2021), досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

У поданій заяві представник позивача стверджує про відсутність підстав для віднесення до публічної служби з огляду на те, що події відбулися 26.07.2004, а акт складений 10.04.2024, коли позивач вже не перебував на службі. Щодо цього суд зауважує, що спірні правовідносини у розглядуваній справі пов`язані з правовим статусом особи, яка під час заподіяння тілесних ушкоджень проходила публічну службу.

У постанові від 26.06.2019 в справі №1640/3010/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й оскарження акта про нещасний випадок під час проходження публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

За дефініцією, закріпленою у п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, служба в підрозділах міліції в розумінні КАС України є публічною службою, а тому доводи представника позивача в цій частині є необґрунтованими.

Стосовно покликання представника позивача на те, що ним проводилося досудове врегулювання спору, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Із системного аналізу зазначеної норми вбачається, що застосування або незастосування інституту досудового врегулювання спорів є виключним правом особи, за винятком встановлених у законі випадків. Проте на законодавчому рівні не передбачено обов`язкового вжиття заходів досудового врегулювання спору у правовідносинах, які склалися між сторонами справи.

Крім того, суд вважає безпідставним судження представника позивача про те, що причиною пропуску строку є систематичне звертання за отриманням медичної допомоги, оскільки до заяви не додано жодних документів, які б підтверджували факт перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні.

Суд не враховує доводи представника позивача про відсутність усіх матеріалів розслідування нещасного випадку, оскільки позивач міг скористатися таким процесуальними інструментами як забезпечення доказів шляхом їх витребування як до, так і після пред`явлення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що представником позивача не надано жодних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Суд також звертає увагу на те, що небажання позивача вчасно реалізувати процесуальні права та недоведення факту того, що можливість подання ним позовної заяви у визначені законом строки не залежали від його волевиявлення або було зумовлено вагомими та непереборними обставинами, свідчить про втрату можливості захисту порушених, на переконання позивача, прав у судовому порядку.

Такий підхід відповідає принципу правової визначеності (res judicata) як складової верховенства права, а також законності (заборони незастосування норми закону, яка відповідає критерію якості, передбачуваності та легітимної мети).

Цей висновок корелюється з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 13.02.2024 №140/9165/23, яку суд враховує в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, не реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Отже, причини пропуску позивачем строку звернення до суду слід визнати неповажними.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 123 КАС України унормовано, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та не надано переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а доводи, наведені представником позивача у заяві про поновлення строків звернення до суду не є поважними, а тому позовну заяву, керуючись положеннями ч. 3 ст. 123 КАС України, необхідно залишити без розгляду.

Одночасно суд звертає увагу позивача на те, що в силу приписів ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. 122, 123, 161, 171, 240, 293-295, 297 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

2. Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду неповажними.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (в особі ліквідаційної комісії) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та скасування рішення залишити без розгляду.

4. Копію цієї ухвали надіслати сторонам.

Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня її підписання до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяАндрусів Уляна Богданівна