Справа № 620/310/24
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/310/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Тихоненко О.М.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності ГУ НП в Чернігівській області, яка полягає у неповноті проведення службового розслідування щодо слідчої Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівської області Радченка А.В. і Чикало С.В. за заявою позивача від 16.03.2021, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі №620/7438/21;

- зобов`язати ГУ НП в Чернігівській області провести належне, повне та об`єктивне службове розслідування щодо діянь слідчої Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Радченка А.В. і Чикало С.В. за заявою позивача від 16.03.2021 та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі №620/7438/21.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в задоволенні значеного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ НП в Чернігівській області, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, яка полягає у непризначенні та непроведенні за заявою позивача від 16.03.2021 службового розслідування щодо діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області Сваткової Тетяни Романівни та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області призначити та провести за заявою позивача від 16.03.2021 службове розслідування щодо діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області Сваткової Тетяни Романівни та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області; визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка полягає у не призначенні та не проведенні за заявою позивача від 26.03.2021 службового розслідування щодо діянь оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Клановця Ярослава Олександровича ; зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України призначити та провести за заявою позивача від 26.03.2021 службове розслідування щодо діянь оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Клановця Ярослава Олександровича .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 у справі №620/7438/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 620/7438/21 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року - скасовано.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області Сваткової Тетяни Романівни та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області розглянути заяву ОСОБА_1 заяви від 16.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області Сваткової Тетяни Романівни та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Клановця Ярослава Олександровича. Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути заяву ОСОБА_1 заяви від 26.03.2021 щодо службового розслідування відносно дій оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Клановця Ярослава Олександровича .

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №620/7438/21, наказом ГУНП в Чернігівській області від 21.09.2022 № 1105 призначено службове розслідування.

За наслідками проведеного службового розслідування, яке затверджено висновком від 29.09.2022, порушень з боку працівників СВ та ВРПП ЧРУП не виявлено, а інформація з боку ОСОБА_1 не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

На адвокатський запит представника позивача № 16 від 25.09.2023, листом від 03.10.2023 № 07/К-57аз ГУ НП в Чернігівській області повідомило, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 в слідчому управлінні ГУ НП в Чернігівській області за фактами неправомірних дій слідчого Чернігівського РУП ГУ НП в Чернігівській області Сваткової Т.Р. під час розслідування нею кримінального провадження №0000528, викладених у заяві позивача від 16.03.2021, проведено службове розслідування (висновок від 29.09.2022), у ході якого фактів порушення вимог кримінального процесуального законодавства України не встановлено (а.с.15).

На клопотання позивача про надання для ознайомлення матеріалів службового розслідування, відповідач листом від 02.11.2023 повідомив позивача про можливість його ознайомлення з матеріалами службового розслідування у зручний для нього час (а.с.16-17).

Позивач, вважаючи, що службове розслідування за заявою позивача від 16.03.2021 проведено не в повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування щодо слідчої Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівської області Радченка А.В. і Чикало С.В. , за заявою позивача від 16.03.2021, та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі № 620/7438/21 проведено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Під час розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги висновки встановлені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №620/7438/21, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено щодо розгляду заяв про проведення службових розслідувань відносно дій слідчих задоволено Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівської області Сваткової Т.Р. , працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області та службового розслідування відносно дій оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Клановця Я.О .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Натомість, предметом спору в даній справі стало, те що службове розслідування, на думку позивача, за заявою останнього від 16.03.2021, та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №620/7438/21, проведено не повністю.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.07.2015 № 580- VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Дисциплінарний статут) та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону № 5 80-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Підстави проведення службового розслідування визначені статтею 14 Дисциплінарного статуту, за якою службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893) службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Розділ VI Порядку № 893 містить вимоги щодо оформлення матеріалів службового розслідування.

Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Вимоги до висновку за результатами службового розслідування та оформлення його результатів викладені у частині першій статті 19 Дисциплінарного статуту, якому кореспондують наведені вище положення Порядку № 893.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року, розділом V Дисциплінарного статуту, визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану в Україні.

Так, ст. 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та вище зазначалося судом апеляційної інстанції, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №620/7438/21, наказом ГУНП в Чернігівській області від 21.09.2022 № 1105 призначено службове розслідування. За наслідками проведеного службового розслідування, яке затверджено висновком від 29.09.2022, порушень з боку працівників СВ та ВРПП ЧРУП не виявлено, а інформація з боку ОСОБА_1 не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Чернігівській області, яка полягає у неповноті проведення службового розслідування щодо слідчої Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівської області Радченка А.В. і Чикало С.В. за заявою позивача від 16.03.2021, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі №620/7438/21, є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки в діях відповідача відсутня бездіяльність.

Щодо тверджень апелянта про неповноту проведення службового розслідування щодо слідчої Чернігівського районного управління поліції У НП в Чернігівській області Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівської області Радченка А.В. і Чикало С.В. , за заявою ОСОБА_1 від 16.03.2021, і на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі № 620/7438/21, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, згідно з наказом ГУ НП від 21.09.2022 № 1105 та висновком службового розслідування від 29.09.2022, останнє було призначено з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки обставин, зокрема, для перевірки обставин викладених у заяві ОСОБА_1 від 16.03.2021 та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі № 620/7438/21.

Тобто, проведення службового розслідування, призначеного наказом від 21.09.2022 № 1105, на виконання вищезазначеної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022, переслідувало легітимну мету.

Відповідно, службове розслідування щодо слідчої Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівської області Радченка А.В. і Чикало С.В. , за заявою позивача від 16.03.2021 та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі №620/7438/21, було проведено відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те що службове розслідування, за заявою останнього від 16.03.2021, та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №620/7438/21, проведено не повністю є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Окрім того, повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч.2 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Проте, такий спосіб захисту може бути застосований лише тоді, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії, з урахуванням встановлених судом обставин.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ НП в Чернігівській області провести належне, повне та об`єктивне службове розслідування щодо діянь слідчої Сваткової Т.Р. та патрульних поліцейських Радченка А.В. і Чикало С.В. за заявою позивача від 16.03.2021 та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у адміністративній справі №620/7438/21 не підлягає задоволенню, оскільки незгода позивача з висновками викладеними у висновку службового розслідування не може свідчити про його протиправність, необґрунтованість, або неповноту.

Крім того, законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції.

Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Також суд зазначає, що як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що даний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст виготовлено 31.10.2024 року