Справа № 300/4732/24
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" жовтня 2024 р. справа № 300/4732/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Бойко Л.М.,
представника позивача - Чаплінської О.В.
представника відповідача - Гавадзина М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Карпатського національного природного парку до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2024 за № 00/9609/0408, за № 00/9610/0408, за № 00/9611/0408, за № 00/9631/0407, -
ВСТАНОВИВ:
Карпатський національний природний парк звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2024 за № 00/9609/0408, за № 00/9610/0408, за № 00/9611/0408, за № 00/9631/0407.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваних рішень, посадовими особами контролюючого органу не були враховані фактичні обставини господарської діяльності позивача. На думку позивача, земельні ділянки, які знаходяться у землекористуванні Карпатського національного природного парку використовуються повинні оподатковуватись за ставкою встановленою пунктом 277.1 статті 277 Податкового кодексу України у розмірі не більше 0,1 % від нормативно грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. Проте податковим органом безпідставно зроблено висновок про заниження позивачем зобов`язань зі сплати земельного податку та застосовано штрафні санкції. Однак, такі висновки не відповідають фактичним обставинам, що, на думку позивача, вказує на протиправність оскаржуваних рішень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, за наслідками якого справу призначено до розгляду по суті.
12.07.2024 від представника відповідача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву (т.2 а.с.56-63). Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав правомірності висновків перевірки та, як наслідок, оскаржуваних рішень.
Представник позивача своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 300/4732/24, на 30 днів до 17.09.2024.
21.10.2024 від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення.
23.10.2024 на адресу суду від представника відповідача на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази та надавши їм належної правової оцінки, судом встановлено таке.
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу 1, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України, у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II Податкового кодексу України (далі - ПКУ) проведено камеральну перевірку податкової звітності із земельного податку з юридичних осіб щодо виявлених помилок (порушень) Карпатським національним природним парком на 2024 рік.
За наслідками перевірки складено акт камеральної перевірки податкової звітності із земельного податку з юридичних осіб щодо виявлених помилок (порушень) за 2024рік за №5120/09-19-04-07-14/05509323 від 18.03.2024 (т.1 а.с.27-29).
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу 11 Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкових декларацій з плати за землю (в частині земельного податку з юридичних осіб) щодо виявлених помилок (порушень) Карпатським національним природним парком за 2024рік.
За наслідками перевірки складено акт про результати камеральної перевірки податкових декларацій з плати за землю (в частині земельного податку з юридичних осіб ) щодо виявлених помилок (порушень) за 2024 рік від 18.03.2024 за № 5220/09-19-04-08-15/05509323 (т.1 а.с.19-26).
На вказані акти перевірок, позивачем 29.03.2024 направлено на адресу відповідача заперечення (т.1 а.с.30-33).
Листом від 16.04.2024 відповідач повідомив позивача про те, що за наслідками розгляду поданих заперечень на акти перевірок, дійшов висновку про відсутність достатніх аргументів, які б змінювали висновки перевірок (т.1 а.с.34-38).
Враховуючи виявлені порушення ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкові повідомлення-рішення від 17.04.2024 за № 00/9609/0408, за № 00/9610/0408, за № 00/9611/0408, за № 00/9631/0407 (т.1 а.с.11-18).
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 17.04.2024 за № 00/9609/0408, за № 00/9610/0408, за № 00/9611/0408, позивачем 07.05.2024 подано скарги до Державної податкової служби України, які згідно рішень від 22.05.2024 залишені без розгляду (т.1 а.с.39-56).
Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі -ПК України).
Згідно із п.п.14.1.72. п.14.1 ст.14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Підпунктом 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно із п.269.1 ст.269 ПК України платниками плати за землю є: 269.1.1. платники земельного податку: 269.1.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.1.2. землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; 269.1.2. платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до ст. 271 пп. 271.1 податкового кодексу України базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.
База оподаткування по земельних частках (паях) визначається згідно із даними земельних ділянок, на які фізичні особи мають право як власники земельних часток (паїв), з урахуванням підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 цього пункту; 271.2. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю за пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території (пп. 284.1 ст. 284 ПКУ ).
Згідно п. 286.1 статі 286 ПКУ підставою для нарахування земельного податку є:
а) дані державного земельного кадастру;
б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);
г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);
ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);
д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї).
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПКУ - платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 01 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Позивач є платником земельного податку за земельні ділянки, які знаходяться на території Зеленської сільської ради, Ворохтянської селищної ради, Яремчанської міської ради та Поляницької сільської ради.
Відповідно до пункту 1.1 статті 1 ПК України даний Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, зокрема, сільська, селищна, міська рада, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами ПК України, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм ПК України із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України). Статтею 274 ПК України встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження).

Ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотки від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотки та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 ПК України).

Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності) (пункт 274.2 статті 274 ПК України).

Статтею 277 ПК України встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких не проведено. Так, ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотки та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (пункт 277.1 статті 277 ПК України). Таке оподаткування лісових земель запроваджено Законами України від 10 липня 2018 року № 2497-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо стимулювання утворення та діяльності сімейних фермерських господарств" (далі Закон № 2497-VIII), який набрав чинності 15.08.2018, та від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" (далі Закон № 2628-VIII), який набрав чинності з 01.01.2019.

Так, Законом № 2628-VIII, зокрема, внесені зміни до повноважень місцевих рад в частині встановлення плати за землю та розмірів ставок земельного податку за лісові землі.

Ці зміни, в першу чергу обумовлені тим, що Законом № 2497-VIII з 15.08.2018 року змінена норма статті 273 ПК України щодо оподаткування земельним податком земельних ділянок, наданих на землях лісогосподарського призначення незалежно від місця знаходження, згідно з якою «податок за лісові землі складається із земельного податку та рентної плати, що визначається податковим законодавством», а окремих ставок для таких земель не було передбачено.

Таким чином, передбачено, що лісові землі підлягають оподаткуванню земельним податком у загальному порядку за ставками, затвердженими рішеннями місцевих рад в межах ставок, визначених ПК України, оскільки саме до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених ПК України (підпункт 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України).

Тобто, Законом № 2497-VIII внесені зміни до пункту 273.3 статті 273 ПК України, якими й визначено, що ставки земельного податку за 1 гектар лісових земель встановлюються відповідно до статей 274 та 277 цього Кодексу. Однак вказаним Законом не було встановлено окремих ставок земельного податку для лісових земель.

Натомість, Законом № 2628-VIII змінена редакція пункту 10.3 статті 10 ПК України та встановлено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Отже, місцеві ради самостійно вирішують питання запровадження земельного податку за лісові землі, так як земельний податок за такі землі не є обов`язковим до запровадження.

Судом встановлено, що згідно рішення сесії Зеленської сільської ради від 12 липня 2023 року за №7 "Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2024 рік" по категорії землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 "для збереження та використання національних природних парків") ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 0,18 відсотків що розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 0,18 відсотків. від нормативної грошової оцінки ріллі по області.

Згідно рішення сесії Ворохтянської селищної ради від 30.06.2021 року №118-9/2021 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Ворохтянської селищної територіальної громади" по категорії землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 "для збереження та використання національних природних парків") ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 1,2 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5.0 відсотків від нормативної грошової оцінки ріллі по області.

Згідно рішення сесії Яремчанської міської ради від 13.06.2023 року № 492 40/2023 "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на території Яремчанської міської територіальної громади" по категорії землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 "для збереження та використання національних природних парків") ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 3,0 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 3,0 відсотка від нормативної грошової оцінки ріллі по області.

Згідно рішення сесії Поляницької сільської ради від 22.06.2023 року № 541 28-2023 "Про встановлення місцевих податків та зборів на території Поляницької сільської ради" по категорії землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 "для збереження та використання національних природних парків") ставка за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлена у розмірі 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено у розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки ріллі по області.

Судом встановлено, що відповідно до даних поданої звітності, позивачем самостійно задекларовано земельні ділянки, як землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (код виду цільового призначення 04.03 "для збереження та використання національних природних парків").

Як перевірками, так і судом встановлено невідповідність по окремих земельних ділянках ставок за кодом цільового призначення 04.03, які позивачем застосовано при визначенні грошового зобов`язання, ставкам, що відповідають цьому призначенню та затверджені рішеннями сесій Зеленської сільської ради, Ворохтянської селищної ради, Яремчанської міської ради та Поляницької сільської ради, з урахуванням наявності проведеної нормативної грошової оцінки земель.

Так, позивачем 19.02.2024 подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) на 2024 рік, згідно якої нараховано до сплати 294 729,02гривень земельного податку та застосовано ставку податку у розмірі 0,1 відсоток до площі 4271,39 га та 2496,39 га., решту площ земельних ділянок оподатковано за ставкою 1 відсоток.

Однак, 27.02.2024 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю на 2024 рік в частині земельного податку, згідно якої застосовано ставку податку у розмірі 0,18 % щодо площ 494,59 га та 258,4 га, решту площ земельних ділянок оподатковано за ставкою 0,1 відсоток, внаслідок чого податкове зобов`язання зі сплати земельного податку зменшилось до 33 108,78 гривень. В той же час, загальна площа ділянок в уточнюючій декларації в порівнянні із звітною залишилася незмінною і становить 6940,78 га.

Також, судом встановлено, що позивачем при поданні податкових декларацій:

- по земельних ділянках на території Поляницької територіальної громади (категорія земельних ділянок 04.03.) площею 1663,53 га та 3922,3 га застосовано ставку 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки замість 5 відсотків від нормативної грошової оцінки ріллі по області, як за земельні ділянки, розташовані за межами населеного пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, згідно рішення сесії Поляницької сільської ради від 22.06.2023 за № 541-28-2023;

- по земельних ділянках на території Яремчанської територіальної громади (категорія земельних ділянок 04.03) площею 2851,3318 га, 7,1575 га, 83,7428 га, 393,4389 га, 6,6688 га, 2,901 га, 1,5701 га, 1242,4986 га, 3406,0325 га, застосовано ставку 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки замість 3 відсотків від нормативної грошової оцінки ріллі по області, як за земельні ділянки, розташовані за межами населеного пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, згідно рішення сесії Яремчанської міської ради від 13.06.2023 за № 492-40/2023. Крім того, по земельних ділянках площею 0,683 га, 1,7662 га, 0,9767 га, 1,2708 га, 0,736 га сума податку розрахована, виходячи із нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, замість належного розрахунку згідно нормативної грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки, по яких грошова оцінка проведена;

- по земельних ділянках на території Ворохтянської територіальної громади (категорія земельних ділянок 04.03) площею 2795,6019 га, 1929,1614 га, 511,7153 га, 0,3036 га, 1132,8995 га, 146,2467 га, 346,4939 га, 7834,2726 га застосовано ставку 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки замість 5 відсотків від нормативної грошової оцінки ріллі по області, як за земельні ділянки, розташовані за межами населеного пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, згідно рішення сесії Ворохтянської селищної ради від 30.06.2021 за № 118-9/2021. Крім того, по земельних ділянках площею 0,6408 га, 1,7189 га, 2,0735 га сума податку розрахована, виходячи із нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області та ставка податку застосована в розмірі 5 відсотків, замість належного розрахунку згідно нормативної грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки, по яких грошова оцінка проведена та за якими, ставки податку згідно рішення сесії Ворохтянської селищної ради складає 1,2 відсотка.

Слід зазначити, що вищенаведені рішення відповідних рад, є чинними та, відповідно підлягають до застосування.

Статтею 282 ПК України передбачено пільги щодо сплати земельного податку для юридичних осіб. Однак, жодних доказів щодо наявних пільг у позивача, суду не надано.

В контексті викладеного, суд погоджується з доводами відповідача щодо правомірності висновків перевірок про порушення позивачем правильності обчислення величини податкового зобов`язання земельного податку по земельних ділянках, що знаходяться на територіях Зеленської, Ворохтянської, Яремчанської та Поляницької територіальних громад, у поданих звітних та уточнюючій податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок) на 2024 рік в силу невірного застосування ставки податку та нормативної грошової оцінки, чим порушено п. 286.2 ст. 286 ПК України.

Щодо наведених позивачем розмежувань земель природно-заповідного фонду на лісові та нелісові та, відповідно оподаткування земель за ставками земельного податку, які передбачені та ст.277 ПК України в розмірі 0,1 відсотка для лісових земель, то суд зазначає таке.

Згідно статті 1 Лісового кодексу України лісовими ділянками є ділянки лісового фонду України з визначеними межами, виділені відповідно до цього кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.

За змістом визначень Податкового кодексу України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (п.п. 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 ПК України); цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документів із землеустрою у встановленому законодавством порядку (п.п. 14.1.261 п. 14.1 ст.14ПК України); підстава для нарахування земельного податку - дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст.286 ПК України).

Отже, при визначенні ставок земельного податку за земельні ділянки згідно приписів статей 274, 277 ПКУ, визначальним є саме їх цільове призначення, визначене на підставі документації із землеустрою, згідно даних Державного земельного кадастру.

Як наслідок, суд доходить висновку про правомірність оскаржуваних рішень.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Карпатського національного природного парку (, вул. В. Стуса, 6, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78500) до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2024 за № 00/9609/0408, за № 00/9610/0408, за № 00/9611/0408, за № 00/9631/0407 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.

Рішення складене в повному обсязі 04 листопада 2024 р.