Справа № 280/7847/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 листопада 2024 року Справа № 280/7847/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за абзацом 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - ОСОБА_1 протиправними;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (комісію) прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 13 ч. 1 статті 23 ЗУ Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію (у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи, за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати) - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що являється єдиним сином ОСОБА_2 , яка, відповідно до довідки МСЕК, визнана інвалідом другої групи. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову за п. 13 ч. 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, однак рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було відмовлено у наданні відстрочки, у звязку з неподанням акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду). Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

Від відповідача до суду 16.09.2024 надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що позивачем не було надано на розгляд комісії акт про встановлення факту здійснення ним догляду (постійного догляду), який передбачений як обов`язковий документ додатком 8 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача 03.10.2024 до суду подані додаткові пояснення, де вказано, що конструкція п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію чітко вказує на дві правові підстави, які дають право на відстрочку, а саме: наявність одного з батьків (мати, батько), які мають інвалідність першої або другої групи; відсутність інших осбі, які за законом зобов`язані утримувати батьків з інвалідністю першої або другої групи. Позивачем до заяви додано докази, що він є єдиним сином у матері ОСОБА_2 , яка має інвалідність другої групи. Просить позов задовольнити.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 03.07.2024 було подано заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він просив надати йому відстрочку від призову відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на підставах зазначених у заяві.

Подана заяву обгрунтована тим, що ОСОБА_1 є єдиним сином ОСОБА_2 , 1959 р.н., яка, відповідно до довідки МСЕК визнана інвалідом другої групи. В якості додатків до заяви ОСОБА_1 додано наступні документи: копію паспорту та РНОКПП заявника ОСОБА_1 ; копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу та розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1 ОСОБА_3 ; копію довідки до акта огляду МСЕК та індивідуальної програми реабілітації інваліда; копія військового квитка ОСОБА_1 .

За результатами розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із наявністю матері, яка є особою з інвалідністю II групи, Комісія з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняла рішення, оформлене протоколом від 12 липня 2024 року №6, згідно з яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, у зв`язку з необхідністю долучення до матеріалів підтвердних документів, передбачених Постановою КМУ № 560, а саме акту про встановлення факту здійснення заявником догляду (постійного догляду) за своєю матір`ю, в якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.

Про результати розгляду заяви та прийняте рішення ОСОБА_1 доведено письмово, про що свідчить повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 липня 2024 року № 119/5248.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою, третьої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено. Востаннє Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затверджено Законом України від 23 липня 2024 року №3891-ІХ) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, строк якої також неодноразово продовжувався (Указом від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2264-IX; Указом від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-IX; Указом від 07 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2739-IX; Указом від 06 лютого 2023 року №59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2916-IX; Указом від 01 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3058-IX; Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3276-IX; Указом від 06 листопада 2023 року №735/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року №3430-IX; Указом від 05 лютого 2024 року №50/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3565-IX; Указом від 06 травня 2024 року №272/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року №3685-IX; Указом від 23 липня 2024 року №470/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3892-IX).

На момент розгляду цієї справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.

За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Зокрема, згідно з пунктом 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII (у редакції Закону України від 11 квітня 2024 року №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», чинний з 18 травня 2024 року) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно до пунктів 58, 59 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (набрала чинності 18 травня 2024 року, далі - Порядок №560, у редакції, чинній на час подання заяви позивачем), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Пунктом 57 Порядку №560 передбачено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Як установлено пунктом 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до повноважень комісій при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) належить розгляд заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку військовозобов`язаного; за результатами вивчення поданих документів рішення про надання/ про відмову у наданні відстрочки оформляється протоколом з викладенням мотивів прийняття такого рішення.

Розглядаючи подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, про що зафіксовано у протоколі від 12 липня 2024 року №6.

У повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 липня 2024 року № 119/5248 позивача інформовано про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII; фактичною підставою для відмову вказано відсутність акту про встановлення факту здійснення заявником догляду (постійного догляду) за своєю матір`ю, в якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.

На переконання суду, зміст наявних у справі документів вказує на неналежний розгляд заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з огляду на таке.

Судом із матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 459758 від 28.06.2024 ОСОБА_2 визнана інвалідом ІІ групи, загальне захворювання.

Відповідно до Свідоцтва про розлучення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 розлучена, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21.01.1988 зроблено запис № 26.

Відповідач розглянув подані документи на відповідність вимогам пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, яка передбачає надання відстрочки від призову особам, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Тобто матір позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому заява позивача підлягала розгляду за пунктом 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

За приписами пунктом 61 Порядку №560 військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.

У разі виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов`язаного даних або непідтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше п`яти осіб.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд зазначає, що поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка нездатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Проте комісія при розгляді документів, поданих ОСОБА_1 , не надала оцінку вказаним документам, а також тій обставині, що позивач є єдиним сином ОСОБА_2 .

При цьому суд звертає увагу, що відповідач не повідомляв позивача про необхідність подати додаткові підтверджуючі документи для перевірки підстав для відстрочки й сам не використовував наявні у нього можливості отримати інформацію з інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну, як того вимагає пункт 61 Порядку №560.

Отже, спірне рішення прийняте за суб`єктивним припущенням щодо можливості догляду за матір`ю позивача іншою особою за відсутності такого доказу, без врахування приписів пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, пункту 61 Порядку №560.

Оскільки відмова у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не узгоджується зі вказаними вище вимогами законодавства, то такі дії відповідача є протиправними.

Встановлення права особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, розгляд та оцінка отриманих документі є дискреційними повноваженнями комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином не розглянула заяву ОСОБА_1 , то до вирішення цього питання відповідачем як уповноваженим органом суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю прийнятих рішень (вчинених дій чи бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Тому вимоги про зобов`язання прийняти рішення про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у цьому разі є передчасними.

За обставин цієї справи належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (при якому створена відповідна комісія) повторно розглянути заяву (вх. від 08 липня 2024 року) щодо надання ОСОБА_1 згідно з пунктом 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частин першої, третьої, сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 605,60 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву (вх. від 08 липня 2024 року) щодо надання ОСОБА_1 згідно з пунктом 13 частини першої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04.11.2024.

Суддя А.В. Сіпака