Справа № 380/14138/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 рокусправа № 380/14138/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплаті підвищення пенсії ОСОБА_1 , як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок підвищення пенсії, нарахування та виплату ОСОБА_1 , згідно із пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 30.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є особою, яка зазнала політичних репресій та була реабілітована згідно Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні. Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Відповідач 1) із заявою, в якій просила проводити доплату до пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано та зарахувати час перебування у засланні до стажу у потрійному розмірі проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі Відповідач 2) відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивачки. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою від 19.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, зазначив наступне. Позивачка звернулася до Головного управління 30.05.2024 із заявою про перерахунок пенсії. Головним управлінням 05.06.2024 винесено рішення про відмову в перерахунку пенсії №82 в зв`язку з відсутністю відомостей про факту застосування репресій до позивача. Згідно матеріалів пенсійної справи позивач з 21.04.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком та не працює. Станом на 01.07.2024 розмір пенсії становить 3747,76 грн, а саме: 2773,09 грн розмір пенсії за віком (ст.27)(7545,82*0.36750), 377,76 грн доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 16 років), 426,91 грн доплата 65 років до 40% МПЗ (3200) ст.28 ч.2, 170 грн доплата 65 річним до 3370. До заяви гр. ОСОБА_1 долучала довідку №140 від 20.12.2013 видану Львівською обласною радою по реабілітацію, в якій відсутні відомості про факт застосування репресій до заявниці. Позивачем не надано жодних документів, що підтверджують застосування до неї репресій. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що пенсійна виплата ОСОБА_1 обчислена відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою від 19.09.2024 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області в якості співвідповідача в адміністративній справі.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач мотивує тим, що до заяви позивач долучила довідку №140 від 20.12.2013 видану Львівською обласною радою про реабілітацію, в якій відсутні відомості про факт застосування репресій до позивача. З огляду на це рішенням Головного управління №82 від 05.06.2024 правомірно було відмовлено позивачу в розгляді заяви про зміну надбавки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_2 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Комісією з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради розглянуто заяву ОСОБА_1 та її документів як реабілітованої відповідно до статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Рішенням №42 комісії з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій від 10 грудня 2013 року реабілітовано ОСОБА_1 за статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Згідно довідки про реабілітацію №01КР-вих-140 від 20.12.2023, виданої Комісією з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради, ОСОБА_1 визнана реабілітованою.

Позивачці видано посвідчення №57/23-П, згідно якого вона має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

30.05.2024 позивака звернулася до відповідача-1 із заявою, в якій просила здійснити перерахунку пенсії та встановити підвищення пенсії відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення як реабілітованій особі.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Вінницькій області №82 від 05.06.2024 гр. ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, а саме зміни надбавки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В рішенні зазначено: до заяви гр. ОСОБА_1 долучила довідку №140 від 20.12.2013 видану Львівською обласною радою, про реабілітацію, в якій відсутні відомості про факт застосування репресій до заявниці. Враховуючи вищенаведене, відмовити гр. ІНФОРМАЦІЯ_1 , в перерахунку пенсії щодо зміни надбавки, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю підстав.

Не погодившись із таким рішенням позивачка звернулася з адміністративним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) необхідно вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 вказаного Закону.

Відповідно до ст.1-2 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 17.04.1991 №962-XII, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №962-XII), реабілітованими визнаються особи: які до 24.08.1991 були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії у формах, визначених ст.2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; які до 24.08.1991 були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 ст.3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; стосовно яких до 24.08.1991 за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених ст.2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24.08.1991, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Частиною першою ст.4 Закону №962-XII передбачено поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Згідно з п.2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі ст.3 Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні, приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 року №2325-VIII, було знято обмеження з переліку реабілітованих осіб, які, зокрема мають право на підвищення в розмірі 50 % в від мінімальної пенсії за віком згідно із п. г ст.77 Закону №1788-XII та на перерахунок стажу роботи згідно зі статтею 58 Закону №1788-XII.

Згідно з п. г ст. 77 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №1788-XII), призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі (ст.58 Закону №1788-XII).

Відповідно до п.6 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №1058-IV), до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 року №654, з наступними змінами та доповненнями (далі - Постанова №654), установлено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52грн.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України Про прожитковий мінімум від 15.07.1999 року №966-XIV, з наступними змінами та доповненнями, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.4 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 п.4 постанови №654, зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.10.2018 року у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 року у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 року у справі № 446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення підпункту 2 п.4 постанови №654 та п. г ст.77 Закону №1788-XII, суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень згаданого Закону як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що згідно із довідкою про реабілітацію №01КР-вих-140 від 20.12.2013 Комісії з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій Львівської обласної ради позивачку визнано реабілітованою та згідно посвідчення №57/23-П від 14.02.2012, виданого Львівською обласною радою, позивачка має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачка є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом був реабілітований, що надає йому право на підвищення призначеної пенсії відповідно до п. г ст.77 Закону №1788-XII.

Суд відзначає, що підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених постановою №654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому п. г ст.77 Закону №1788-XII із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком.

Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

При цьому слід зазначити, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання за заявою позивача, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються судом під час вирішення цього спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення відповідача-2 №72 від 18.06.2024 року не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому необхідно зобов`язати відповідача 2 здійснити з 30.05.2024 нарахування та виплату позивачці підвищення до пенсії згідно із пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №82 від 05.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити з 30.05.2024 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно із пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити (адреса: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір на суму 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна