Справа № 380/15784/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області від 19.02.2024 року №06 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачеві періоди роботи: до страхового (загального) стажу: з 06.02.1990 року по 07.12.1994 року, з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року, з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року на території росії; до пільгового (спеціального) стажу за Списком №2 періоди роботи: з 06.02.1990 року по 07.12.1994 року в СМУ треста «Укркомплектмонтаж», з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року та з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року в АООТ «Подводтрубопроводстрой», з 15.07.1999 року по 06.05.2016 року у РБУ ДП «Прикарпаттранснафтопродукт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із урахування заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу.

Ухвалою судді від 29.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що має необхідний вік та стаж роботи, що дають право на призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у призначенні якої відповідач йому протиправно відмовив з підстав відсутності необхідного страхового та пільгового стажу. Втім, позивач з таким рішенням відповідача не погоджується та вказав, що факт наявності необхідного страхового та пільгового стажу для призначення пенсії підтверджено записами трудової книжки, яка, в силу приписів ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим та протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

У встановлений судом строк від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, зміст яких зводиться до того, що у позивача відсутній необхідний страховий та пільговий стаж роботи, який би надавав останньому право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах. Зокрема, зазначили, що страховий стаж позивача становить 27 років 03 місяці 23 дні при необхідних 30 років, пільговий 00 роки 00 місяців 00 днів при необхідних 12 років 06 місяців. Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 12.02.2024 року №06 про відмову у призначенні пенсії, яке, на їх думку є правомірним та прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності його заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач:

з 06.02.1990 року по 07.12.1994 року працював на посаді електрозварника ручної зварки 3, 4, 5, 6 розряду в СМУ треста «Укркомплектмонтаж» (згодом перейменоване в «Укрнефтегазстрой»);

з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року працював на посаді електрозварника ручної зварки АООТ «Подводтрубопроводстрой»;

з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року працював на посаді електрозварника ручної зварки 6 розряду АООТ «Подводтрубопроводстрой»;

з 15.07.1999 року по 14.02.2010 року працював на посаді електрогазозварювальника по 6 розряду РБУ ДІ «Прикарпаттранснафтопродукт» (згодом перейменоване на РБУ ДП «ПрикарпатЗахідтранс»);

з 15.02.2010 року по 06.05.2016 року працював на посаді електрозварника 6 розряду в дільниці будівництва та ре монту РБУ ДП «ПрикарпатЗахідтранс».

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 19.02.2024 року №06 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідного стажу за Списком №2 (12 років 6 місяців). Зазначена відмова мотивована, що «...З 01.01.2023 року російська федерація припинала участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991 року.

…До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.01.2024 року №01/2024, наданих 25.01.2024 року та 12.02.2024 року, оскільки по батькові заявника у довідці, наданій 25.01.2024 року « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта серії НОМЕР_2 . В довідці, яку надано 12.02.2024 року по батькові заявника відповідає даним паспорта.

Звертаємо увагу, що згідно наданої завіреної копії наказу про зарахування №24 від 15.07.1999 року по батькові заявника « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта. Період пільгової роботи можливо зарахувати після надходження акту зустрічної перевірки правильності та достовірності видачі довідок.».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з рішенням відповідача про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV)

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у ст.24 Закону №1058-IV, згідно ч.1 якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема у ст.56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, відповідно до вказаних норм, обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється наступним чином: за період до 01.01.2004 року на підставі записів трудової книжки (ст.ст.56, 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); починаючи з 01.01.2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

За змістом положень ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до п.20 цього Порядку, у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Суд встановив, що позивач, звертаючись до відповідача із заявами, подавав такі документи, зокрема:

- копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ;

- копію трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

- копію довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.01.2024 року №1/2024, якою підтверджено, що позивач працював повний робочий день на ремонтно-будівельному управлінні «Прикарпаттранснафтопродукт» і за період з 15.07.1999 року по 06.05.2016 року виконував роботи електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням за професією «електрогазозварювальник», що передбачена Списком №2 розділ XXXIII «Загальні професії», код КП 7112.1 19756, підстава позиція 33, постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року. За період роботи електрогазозварювальником, зайнятим різанням та ручним зварюванням, з 15.07.199 року по 06.05.2016 року стаж роботи становить 16 років 09 місяців 22 дні;

- наказ про прийом на роботу №24-л від 15.07.1999 року;

- наказ про переведення на іншу роботу №43-П від 15.02.2010 року;

- довідку від 31.10.2023 року №ПЗТ-26/2023, видана ТОВ «Прикарпатзахідтранс», про те, що він дійсно у період з 15.07.1999 року по 06.05.2016 року працював на посаді електрогазозварювальника в режимі повного робочого дня;

- накази про проведення атестації робочих місць №87 від 17.09.1997 року, №63 від 05.08.1999 року, №84 від 04.04.2003 року, №321 від 23.11.2005 року, №105 від 11.03.2009 року, №390 від 09.08.2010 року та №281 від 14.05.2014 року.

Як на підставу для не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи позивача відповідач послався на те, що:

- з 01.01.2023 року російська федерація припинала участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991 року;

- у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.01.2024 року №01/2024, наданій 25.01.2024 року, по батькові заявника « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта серії КА250302 « ОСОБА_3 ». Згідно наданої завіреної копії наказу про зарахування №24 від 15.07.1999 року по батькові заявника « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта.

Даючи оцінку вказаним аргументам, суд враховує наступне.

Щодо припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим до страхового стажу позивача не зараховано період роботи у АООТ «Подводтрубопроводстрой», яке знаходиться на території російської федерації, з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року та з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992 року).

Згідно зі ст.1 Угоди від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 року встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав - учасниць угоди.

В силу положень ст.6 Угоди від 13.03.1992 року, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до ст.11 зазначеної Угоди від 13.03.1992 року, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, підлягає безумовному врахуванню при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Поряд з тим, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у м.Москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Згідно з п.2 ст.13 Угоди від 13.03.1992 року, пенсійні права громадян держав - учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави - учасниці, на території якої вони проживають.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджуються також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві, зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992 року, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 року у справі №555/2250/16-а від 17.06.2020 року у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 та від 06.07.2020 року у справі №345/9/17.

Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні до страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії.

Між тим, на час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах, вказана вище Угода від 13.03.1992 року були чинною для України, тому підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Щодо невідповідності відомостей, викладених у наданих позивачем документах, даним його паспорта.

Як уже зазначалось судом вище, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Вказане положення міститься у ст.62 Закону №1788-ХІІ, ст.48 Кодексу законів про працю України та в постанові Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку №22-1).

Як видно зі змісту спірного рішення, однією з підстав для відмови у призначенні позивачеві пенсії слугувала невідповідність викладених у документах відомостей про особу-позивача даним його паспорта. Зокрема, відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , по батькові позивача записано як « ОСОБА_3 », у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 « ОСОБА_4 », у трудовій книжці серії НОМЕР_1 « ОСОБА_4 ».

Вказане позивач пояснює тим, що в його паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 від 06.08.1996 року допущено описку, втім трудова книжка заповнена раніше 12.02.1990 року, тому там вказано по батькові згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 « ОСОБА_4 ».

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень п.26 Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Однак відповідач не врахував те, що по батькові позивача, яке зазначено у трудовій книжці серії НОМЕР_1 « ОСОБА_4 », збігається з його по батькові за свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 « ОСОБА_4 ».

Відтак, відсутні правові підстави для встановлення факту приналежності спірних, на думку Управління, документів позивачу.

Щодо віднесення посади електрогазозварювальника, електрозварника до переліку посад, передбачених Списком №2.

У відповідності до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Так, постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка діяла до 16.01.2003 року, затверджено список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

Крім того, постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка діяла до 03.08.2016 року, затверджено список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті на напівавтоматичних машинах на роботах всередині резервуарів, баків, цистерн і відсіків суден», «електрозварники ручного зварювання, зайняті на роботах всередині резервуарів, баків, цистерн і відсіків суден».

Враховуючи вищезазначене, професія електрозварника та газоелектрозварника була передбачена Списками №2, чинними у період роботи на цих посадах, й відносилась до посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 року №17/2-54, професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 03.02.2021 року у справі №453/1427/16-а та від 17.01.2023 року у справі №392/1357/17.

Поряд з тим, суд враховує, що згідно наявної в матеріалах справи довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.01.2024 року №1/2024, пільговий стаж роботи позивача на посаді електрогазозварювальника становить 16 років 09 місяців 22 дні при необхідних 12 років 06 місяців.

Відповідно до наявних у матеріалах справи наказів про результати атестації робочих місць №87 від 17.09.1997 року, №63 від 05.08.1999 року, №84 від 04.04.2003 року, №321 від 23.11.2005 року, №105 від 11.03.2009 року, №390 від 09.08.2010 року та №281 від 14.05.2014 року, підтверджено належність професій електрозварника та електрогазозварювальника до професій з шкідливими та важкими умовами праці.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року та з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року та до пільгового стажу з 15.07.1999 року по 14.02.2010 року та з 15.02.2010 року по 06.05.2016 року на посадах електрозварника та електрозварювальника, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Між тим, суд звертає увагу, що відсутні підстави для зобов`язання Управління зарахувати позивачеві наступні періоди роботи: до страхового (загального) стажу з 06.02.1990 року по 07.12.1994 року та до пільгового (спеціального) стажу за Списком №2 з 06.02.1990 року по 07.12.1994 року, з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року та з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року, адже такі не є спірними (відповідач не відмовляв позивачеві у їх зарахуванні). З огляду на що, у задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити.

Оскільки звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досяг 55 років та мав необхідний страховий стаж 30 років, з них 16 років 9 місяців 22 дні на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, суд вважає, що останній має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 19.02.2024 року №06 є таким, що не відповідає критеріям правомірності суб`єкта владних повноважень, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Водночас, вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 року у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 року у справі №480/4737/19 та від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21.

Відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058, виходив з того, що у нього відсутній необхідний для призначення цього виду пенсії страховий та пільговий стаж.

Разом з тим, відповідачем, як органом, що призначає пенсії, не вимагалось дооформлення поданих позивачем документів для призначення пенсії, у тому числі заяви про призначення пенсії, чи подання додаткових документів.

Тобто позивачем, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії за віком.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем виконано всі умови, визначені законом для призначення пенсії, відтак, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту його порушених прав, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача спірні періоди роботи (згідно записів трудової книжки від 12.02.1990 року серії НОМЕР_1 ) та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV з 12.02.2024 року (з дня звернення за призначенням пенсії).

При цьому, суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058-IV.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо зарахування спірних періодів роботи та призначення позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 12.02.2024 року, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Водночас вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, із урахування заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу, є передчасною та задоволенню не підлягає, адже спірні правовідносини між учасниками справи в цій частині ще не виникли.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ще не здійснено призначення позивачеві пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині будуть порушені.

Суд звертає увагу, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

До того ж, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як суб`єкта, що приймав оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 19.02.2024 року №06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, 61022; ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) періоди роботи з 01.12.1994 року по 13.05.1995 року та з 12.08.1996 року по 04.03.1999 року та до пільгового стажу з 15.07.1999 року по 14.02.2010 року, з 15.02.2010 року по 06.05.2016 року (згідно записів трудової книжки від 12.02.1990 року серії НОМЕР_1 ) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.02.2024 року (з дня звернення за призначенням пенсії).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, 61022; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.