Справа № 400/9056/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р. № 400/9056/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до Департамента стратегічних розслідувань Національної поліції України, вул. Богомольця Академіка, 10,м. Київ,01024,
провизнання протиправним та скасування наказу від 04.09.2024 року № 623 о/с; поновлення на посаді з 05.09.2024 року; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу №623 о/с від 04.09.2024 Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про звільнення зі служби в поліції позивача капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу (протидії особливо тяжким злочинам) 5-го управління (супроводження особливо важливих справ) Департаменту з 05.09.2024 відповідно до стю77 ч.1 п.6 Закону України «Про Національну поліцію»; поновити з 05.09.2024 на службі в поліції в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 2-го відділу (протидії особливо тяжким злочинам) 5-го управління (супроводження особливо важливих справ) капітана поліції ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача здійснити перерахування з 05.09.2024 грошового забезпечення.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що рішення відповідача про його звільнення з поліції протиправне, оскільки він не скоював дисциплінарного проступку. Відповідачем не враховані під час службового розслідування ті обставини, що позивач не вийшов на роботу, оскільки хворів, що підтверджується довідками від лікарів 13.08.2024, виданою комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» та довідкою №28 від 13.08.2023, в яких зазначається, що позивач 12.08.2024 та 13.08.2024 знаходився на лікуванні з діагнозом «гостра вірусна інфекції, важкий перебіг». Таким чином, 12.08.2024 та 13.08.2024 позивач фізично не міг з`явитися на службу через хворобу, а тому був відсутній на службі. В подальшому, позивач виїхав до м. Києва та звернувся до відповідного госпіталю, де з 14.08.2024 по 18.08.2024 йому був відкритий листок непрацездатності. Відповідачем під час службового розслідування не виконані приписи ст.14 ч.2 Дисциплінарного статуту НПУ щодо повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення, на думку відповідача, дисциплінарного проступку. Про неповноту та не об`єктивність службового розслідування свідчить і порушення відповідачем вимог ч.3, ч.4 ст.19 ДСНП України: відповідно до ч.3 ст.19 ДСНП під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступень його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність поліцейського, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. У висновку службового розслідування зазначено, що позивач діючих дисциплінарних стягнень не має, але проігноровано і не зазначена попередня бездоганна поведінка позивача і величезна кількість заохочень, яка доводить добре ставлення позивача до служби. Відповідно до ст.29 ДСНП дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого в порядку зростання. Застосування відповідачем до позивача, самого суворого стягнення, за умови, що він не має інших стягнень є грубим порушенням ч.2 ст.29 ДС. Також, позивач вказує на те, що службова особа відповідача начальник Департаменту не має право звільняти поліцейських зі служби. Очевидно, що звільнення із органів поліції є крайньою та винятковою мірою дисциплінарного стягнення. Але, згідно з положенням про ДСР начальник Департаменту має право лише звільняти з посад, а не з поліції.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що керівник Департаменту мав право на застосування стягнення у вигляді звільнення з поліції, оскільки відповідно до стю20 ДСНП, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, здійснюється тим керівником, який має право приймати на службу до поліції. Також, відповідач вказав, що службовим розслідуванням встановлено, що позивач не вийшов на службу 12.08.2024 та 13.08.2024 без поважних причин. Перевіркою порталу електронних послуг щодо наявності відкритого листа непрацездатності було встановлено, що позивача станом на 12.08.2024 та 13.08.2024 на лікарняному не перебував. Під час службового розслідування ОСОБА_1 взагалі відмовився від надання пояснень, пославшись на ст.63 Конституції України, жодних документів, які могли би виправдати його відсутність на службі не надав. Обрання виду стягнення є правом керівника Департаменту, як роботодавця.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції 28.10.2024 позивач та представник відповідача підтримали власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи. Позивач просив позов задовольнити, представник відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 08.08.2011 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.11.2015 в національній поліції та має спеціальне звання капітан поліції.

З 31.01.2024 ОСОБА_1 займав посаду старшого оперуповноваженого 2-го відділу (протидії особливо тяжким злочинам) 5-го управління (супроводження особливо важливих справ) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

12.08.2024 та 13.08.2024 ОСОБА_1 не вийшов на службу.

13.08.2024 старшим інспектором кадрового забезпечення Департаменту стратегічних розслідувань подано рапорт за цим фактом.

15.08.2024 безпосереднім керівником ОСОБА_1 подану доповідну записку №10102-2024 керівництву Департаменту стратегічних розслідувань про відсутність на службі ОСОБА_1 протягом двох днів 12 та 13 серпня 2024.

19.08.2024 Департаментом стратегічних розслідувань видано наказ №219-11 «Про призначення та проведення службового розслідування» за фактом невиходу на службу ОСОБА_1 .

Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 з 12.08.2024 по 16.08.2024 був відсутній на службі. В період з 14.08.2024 по 18.08.2024 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка», де йому було відкрито листок непрацездатності. Натомість за період з 12.08.2024 13.08.2024 виправдувальних документів ОСОБА_1 не надано, відомості в порталі електронних послуг Пенсійного фонду України про відкриття на цей період листка непрацездатності відсутні.

20.08.2024 під час службового розслідування ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення про відсутність на службі в період з 12.08.-13.08.2024, пославшись на ст.63 Конституції України (арк.спр.82).

В подальшому, ОСОБА_1 також не виходив на службу 19.08.2024, 20.08.2024, 21.08.2024, 22.08.2024, 23.08.2024, 26.08.2024, про що було складені Акти про відсутність на службі (арк.спр.85-89).

30.08.2024 висновком службового розслідування встановлено, що відомості викладені в доповідній записці від 15.08.2024 №10102-2024 про відсутність ОСОБА_1 на службі 12.08.2024 та 13.08.2024 без поважних причин підтвердились. Встановлено порушення з боку ОСОБА_1 вимог п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст.3, пунктів 1, 2 6 ч.1 ст.18, ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 4 8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказу ДСР від 26.11.2019 №55 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників Департаменту» та абз.1, 2, 12 пункту 1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», що виразилося в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, ігнорування наказів та доручень Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, порушенні правил внутрішнього розпорядку, що призвело до безпідставної відсутності на службі 12.08.2024 і 13.08.2024, капітана поліції ОСОБА_1

02.09.2024 висновки службового розслідування затверджені начальником Департаменту стратегічних розслідувань.

04.09.2024 наказом начальника Департаменту стратегічних розслідувань №623 о/с «По особовому складу», ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, за пунктом 6 у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідного до Дисциплінарного статуту Національної поліції України за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ст.12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У цьому випадку, відповідачем кваліфіковані дії позивача щодо його невиходу на службу 12 та 13 серпня 2024 року, саме як прогул, з чим суд погоджується.

Під час судового засідання позивач не заперечив факт відсутності на службі 12, 13 серпня 2024 та пояснив це тим, що він в ці дні хворів, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» та довідкою №28 від 13.08.2023.

Відповідно до п.1.1. Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Так, дійсно, поважність причин відсутності робітника на робочому місці може підтвердити не лише листок непрацездатності, але і інші медичні документи, які свідчать про звернення робітника за медичною допомогою, що перешкоджало йому з`явитися на робоче місце.

Але, навіть у такому випадку, робітник (а тим більш поліцейський), повинен надати роботодавцю медичні документи, що виправдовують його відсутність на робочому місці.

Медична довідка про хворобу робітника, лише у тому випадку може бути виправдувальним документом відсутності на робочому місці, якщо сам робітник надає її роботодавцю для виправдання факту відсутності на роботі.

У цьому ж випадку, позивач не лише не надав відповідачу зазначені медичні документи, а й взагалі відмовився пояснювати причини своєї відсутності на службі 12-13 серпня 2024 року, власноручно зазначивши у поясненні від 20.08.2024 про відмову надати пояснення.

Оскільки, позивач не надав відповідачу зазначені медичні документи, відмовився пояснювати роботодавцю причини своєї відсутності на службі 12 та 13 серпня 2024 року, зазначені медичні документи не можуть розглядатися, як такі, що виправдовують факт відсутності на службі з поважних причин.

Фактом ненадання цих документів роботодавцю для пояснення причин своєї відсутності, позивач втратив можливість апелювати до неврахування відповідачем зазначених обставин, під час прийняття рішення за результатами службового розслідування.

А за таких обставин, на час прийняття рішення за результатами службового розслідування, у відповідача, як роботодавця були взагалі відсутні будь-які пояснення та розумні причини відсутності позивача на службі протягом 12 та 13 серпня 2024 року.

Щодо аргументів позивача про відсутність у начальника Департаменту повноважень на його звільнення, то суд враховує наступне.

Відповідно до п.п.9-11 п.5 розділу V Положення про Департамент стратегічних розслідувань, начальник ДСР призначає на посади та звільняє з посад керівників структурних підрозділів ДСР, а також інших працівників ДСР з числа поліцейських, державних службовців та інших категорій працівників.

Відповідно до ч.9 ст.20 Дисциплінарного статуту Національної поліції, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Таким чином, начальник Департаменту є належним суб`єктом для видання наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції.

Щодо обрання виду стягнення у вигляді звільнення зі служби, то обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, з врахуванням конкретних обставин справи. Дисциплінарний статут Національної поліції не забороняє накладення цього виду стягнення, в тому числі щодо осіб, які не мають діючих накладених інших стягнень. З врахуванням тяжкості дисциплінарного проступку, особливості служби поліцейських в умовах воєнного стану, а також, що позивач не вийшов на службу також і в інші дні, навіть після 18.08.2024, у відповідача було достатньо підстав для обрання саме такого виду стягнення.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, визнання протиправним наказу про звільнення позивача та його поновлення на посаді.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, 10,м. Київ,016) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 04.11.2024