Справа № 520/405/22
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 листопада 2024 року № 520/405/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мельникова Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут", з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ НТУ "ХПІ" суму у розмірі 6472 грн. 67 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання; стягнути витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , проходив навчання та військову службу у Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" з липня 2021 року до грудня 2021 року на посаді курсанта. Відповідно до норм діючого законодавства із відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання), проте 03.12.2021 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України, в особі начальника університету і відповідачем, був достроково розірваний та відповідач виключений зі списків особового складу університету наказом начальника університету (по стройовій частині) від 29.11.2021 року №275, у зв`язку з чим відповідач повинен відшкодувати по контракту про проходження військової служби (навчання) витрати, пов`язані з його утриманням.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Зоркіної Ю.В. від 17.07.2023 року, зокрема, прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

У зв`язку зі звільненням судді з посади проведено повторний автоматизований перерозподіл справи.

Згідно проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану адміністративну справу 06.08.2024 року передано в провадження судді Мельникова Р.В.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Мельникова Р.В. від 13.08.2024 року адміністративну справу за вказаним вище позовом прийнято до розгляду; розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалу суду від 13.08.2024 року було направлено на адресу відповідача, що відповідає відомостям Єдиного державного демографічного реєстру, проте до суду повернувся конверт із відміткою відділення поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

Однак, відповідач правом подання до суду відзиву на позов, заяви про визнання позову або продовження строку на подання до суду відзиву на позов до суду не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" з липня 2021 року до грудня 2021 року на посаді курсанта.

Відповідно до розділу ІІ "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, з ОСОБА_1 у липні 2021 року було укладено контракт про проходження військової служби (навчання).

Як передбачено умовами зазначеного контракту, ОСОБА_1 зобов`язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. Водночас, у абз. 5 п.1 контракту визначено інші умови контракту, згідно яких курсант добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, визначених ч.10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи свідчать, що 03.12.2021 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом від 03.12.2021 року №272 через небажання продовжувати навчання.

Також, згідно із наказом начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» №272 від 03.12.2021 року, зокрема, вказано, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» підлягають відшкодуванню витрати , пов`язані з утриманням під час проходження військової служби (навчання) у інституті солдата ОСОБА_1 в сумі 6472,67 грн.

Під час судового розгляду справи з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що звільнення відповідача з військової служби та, як наслідок, розірвання із ним контракту, відбулось за результатами засідання вченої ради Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», про було складено протокол №6 від 02.12.2021 року.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що витрати Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на утримання відповідача склали 6472,67 грн, що підтверджується: довідкою-розрахунком на курсанта 1 курсу ОСОБА_1 (з цивільної молоді, строкову службу не служив) за період навчання з 22 липня 2021 року до 04 грудня 2021 року на суму 2738,13 грн; довідкою про нараховане грошове забезпечення курсанта ОСОБА_1 з 22 липня 2021 року до 04 грудня 2021 року на суму 3386,52 грн; довідкою-розрахунком щодо вартості підготовки курсанта 1 курсу ОСОБА_1 (з цивільної молоді) за період навчання з 22 липня 2021 року до 04 грудня 2021 року по речовій службі на суму 348,02 грн; довідкою-розрахунком витрат за харчування на курсанта 1 курсу ОСОБА_1 (з цивільної молоді) з 22 липня 2021 року до 04 грудня 2021 року (строкову службу не служив) на суму 0,00 грн; довідкою щодо витрат на медичне забезпечення.

При цьому, як вказано представником позивача у позовній заяві, відповідач зобов`язався відшкодувати витрати за утримання в Інституті під час навчання за рішенням суду та не мав жодних претензій щодо сум нарахування, про що свідчить його та особистий підпис на розрахунках та зазначення, що він не має претензій до цих документів та розрахунків.

Також, як свідчать матеріали справи, а саме аркуш бесіди від 03.12.2021 року, із відповідачем була проведена бесіда, в ході якої, зокрема, було розглянуто і питання відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних із його утриманням.

Отже, після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку.

Відповідач ознайомився із довідками-розрахунками на відшкодування витрат, пов`язаним з його утриманням.

Отже, як встановлено під час судового розгляду справи, відповідачем не було здійснено добровільного відшкодування витрат, пов`язаних із його утриманням під час військової служби (навчання), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Отже, надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із приписами статті 25 Закону № 2232-XII підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Установлення правових відносин між курсантами, яким не виповнилося 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Порядок проходження ними військової служби (навчання) встановлюється положеннями про проходження військової служби громадянами України та іншими нормативно-правовими актами України.

Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Також згідно з п. 15, 16 Положення Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10 грудня 2008 року №1153 (далі - Положення №1153) з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, який є письмовою угодою, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання). Право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається: керівнику вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - з курсантами цих закладів про проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Відповідно до п. 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964), цей порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Як передбачено п.3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до приписів частини 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно із п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до п. 2.1.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення.

Згідно із п. 2.1.4 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Відповідно до п. 2.1.6 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Згідно із п. 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку про те, що право на звернення до суду у позивача може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Отже, саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Таким чином, позивач був зобов`язаний після звільнений через розірвання контракту відповідача здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому ВНЗ, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній міг звернутися до суду.

Матеріали справи свідчать на користь того, що спір у цій справі виник щодо відшкодування коштів, які витрачено на утримання під час навчання ОСОБА_1 в інституті, у зв`язку з тим, що він звільнений через розірвання контракту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, що є порушенням умов контракту.

17.07.2021 між Військовим інститутом танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження навчання та військову службу у Збройний силах України вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до п. 1 (абз. 5) цього контракту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

04.12.2021 року вказаний контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту танкових військ і відповідачем достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом начальника інституту (по особовому складу) № 272 від 03.12.2021.

Суд зазначає, що у власноручно підписаному відповідачем контракті вказувалося на обов`язок відповідача відшкодувати витрати за навчання у вищому навчальному закладі, тобто відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку щодо відшкодування Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Як встановлено під час судового розгляду справи, витрати, пов`язані з утриманням позивача, які просить стягнути позивач, склали 6472,67 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками-розрахунками.

При цьому, відповідач із вказаними довідками-розрахунками був ознайомлений, про свідчить підпис останнього, заперечень або претензій до таких не мав.

Отже, відповідач був обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання, аркуші бесіди.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що у даному випадку зазначені витрати підлягають відшкодуванню.

При цьому, як встановлено судом відповідачем у встановлені терміни не було відшкодовано позивачу витрати, що послугувало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.

Враховуючи викладені обставини, відповідач повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут", проте зазначені витрати на час розгляду справи ним не відшкодовано добровільно.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (вул. Полтавський Шлях, 192, м. Харків, 61098) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" суму у розмірі 6472 (шість тисяч чотириста сімдесят дві) грн 67 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.