Справа № 200/6535/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Справа№200/6535/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

18 вересня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 18 вересня 2024 року, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (від 26 і 30 вересня 2024 року), позивач просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01 березня 2024 пенсію за віком на підставі Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки та виплатити різницю між виплаченою пенсією та перерахованою.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

23 вересня 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивач усунула недоліки позовної заяви шляхом надання заяви про зменшення позовних вимог.

30 вересня 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

23 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу, якою витребував у відповідача додаткові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області; з 1999 року як працівник освіти вона отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

З 27 березня 2023 року позивачці за її заявою призначена пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Однак при обчисленні розміру пенсії за віком пенсійний орган не застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки.

Позивач доводила, що оскільки вона отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а 27 березня 2023 року вперше звернулася за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, при визначенні заробітної плати для обчислення розміру її пенсії пенсійний орган мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020-2022 роки.

10 травня 2024 року вона звернулася до пенсійного органу з заявою, в якій просила провести перерахунок її пенсії за віком з 27 березня 2023 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки, з виплатою заборгованості за минулий період.

Однак листом від 06 червня 2024 року № 15153-12386/С-02/8-0500/24 ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило у проведенні перерахунку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Просила задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 21 квітня 1999 року і отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788.

Відповідач вказував на те, що 01 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058.

П. 2-1 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» якого, установлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. ст. 52, 54 та 55 Закону № 1788, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788.

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до ст. 27 Закону № 1058 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідач доводив, що з 28 березня 2007 року проведений перерахунок пенсії позивача відповідно до положень Закону № 1058 з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788.

Ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідач зазначив, що 27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до уповноваженого органу Пенсійного фонду України з заявою № 5845 про здійснення перерахунку у зв`язку з переведенням з одного виду пенсії на інший.

Ця заява була розглянута за принципом екстериторіальності, а позивач з 27 березня 2023 року переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Відповідач наголосив, що 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148), який передбачав проведення перерахунку пенсій із застосуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01 жовтня 2017 року, тобто за 2014-2016 роки в розмірі 3 764,40 грн.

Відповідач вказував на те, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, що передбачено ч. 2 ст. 42 Закону № 1058.

У 2019 році індексація здійснювалась шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року, на коефіцієнт 1,17, тобто 3 764,40 грн х 1,17 = 4 404,35 грн.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії:

з 01 травня 2020 року на коефіцієнт 1,11, тобто 4 404,35 грн х 1,11 = 4 888,83 грн;

з 01 березня 2021 року на коефіцієнт 1,11, тобто 4 888,83 грн х 1,11 = 5 426,60 грн;

з 01 березня 2022 року на коефіцієнт 1,14, тобто 5 426,60 грн х 1,14 = 6 186,32 грн;

з 01 березня 2023 року на коефіцієнт 1,197, тобто 6 186,32 грн х 1,197 = 7 405,03 грн;

з 01 березня 2024 року на коефіцієнт 1,0796, тобто 7 405,03 грн х 1,0796 = 7 994,47 грн.

З огляду на викладене відповідач доводив, що розмір пенсії ОСОБА_1 обчислений відповідно до вимог чинного законодавства.

Наголосив, що 27 березня 2007 року позивачці вже була призначена пенсія відповідно до положень Закону № 1058, а тому підстави для повторного призначення їй пенсії за нормами цього Закону відсутні.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині покладання на ГУ ПФУ в Донецькій області обов`язку перерахувати та виплатити пенсію відповідач вважав втручанням в його дискреційні повноваження.

Також відповідач наголосив, що ГУ ПФУ в Донецькій області, відмовляючи у розгляді заяви, поданої з порушенням Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок № 22-1), діяло відповідно до норм чинного законодавства та жодним чином не порушувало прав та інтересів позивача.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України № НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 26 лютого 1980 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 08 червня 2023 року № 1.

Позивач набула статус внутрішньо переміщеної особи; її фактичне місце проживання/перебування після переміщення: АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою від 06 грудня 2023 року № 3244-.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Ухвалами від 30 вересня 2024 року та від 23 жовтня 2024 року суд витребував у відповідача пенсійну справу (копії матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними у ній документами.

Витребувані докази в повному обсязі відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив, а тому справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області.

З 21 квітня 1999 року позивачці як працівнику освіти була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону № 1788, що підтверджено розпорядженням від 05 квітня 2007 року № 181428 і визнається сторонами.

27 березня 2023 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058, за принципом екстериторіальності позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві) з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перевести її на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи та даними персоніфікованого обліку.

Як свідчить рішення від 03 квітня 2023 року № 28 (дата-час розрахунку: 29 березня 2023 року 10:31), за заявою ОСОБА_1 від 27 березня 2023 року її пенсія була перерахована, виходячи з такого:

шифр та вид пенсії 101 за віком;

умови призначення Закон № 1058;

середньомісячний заробіток 11 185,59000;

дата перерахунку, вік та ознака роботи 27 березня 2023 року, 60 років 01 місяць 17 днів, працює;

вид перерахунку перехід з виду на вид;

тривалість стажу:

страховий стаж (повний) 39 років 06 місяців 07 днів;

страховий стаж до 01 січня 2004 року 23 років 02 місяців 04 дні;

страховий стаж після 01 січня 2004 року 16 років 04 місяців 03 дні;

коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,39500;

коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((474/100*12)*1) 0,39500;

27 березня 2023 року довічно

розмір пенсії за віком (ст. 27) (11 185,59*0,39500) 4 418,31 грн;

доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 9 років) 96,66 грн;

загальний розмір пенсії 4 514,97 грн;

місяць підвищення розміру пенсії 01 березня 2023 року;

розмір пенсії з надбавками 4 514,97 грн.

На підставі алгоритму розрахунку заробітку суд встановив, що в процесі визначення середньомісячного заробітку для обчислення позивачці пенсії за віком пенсійний орган виходив з такого:

загальний страховий стаж в одинарному розмірі 39 років 06 місяців 07 днів, 474 місяці;

загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року 19 років 10 місяців 03 дні, 238 місяців;

дата вводу заробітку 24 травня 1999 року;

середній заробіток за три попередні роки: 2017 (за 2014-2016 роки) 3 764,40 грн;

коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати 1, (1,17*1,11*1,11*1.14*1,197);

збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати 7 405,03 грн;

останній місяць врахованої заробітної плати 31 травня 2020 року;

максимальна дата оптимізації 31 травня 2020 року;

сума коефіцієнтів заробітної плати (до оптимізації) 243,73239;

сума коефіцієнтів заробітної плати (після оптимізації) 0,00000;

кількість місяців заробітної плати (до оптимізації) 164;

кількість місяців, виключених оптимізацією (в межах 10%) 26;

кількість місяців, виключених додатково (понад 10%) 2;

кількість місяців заробітної плати (після оптимізації) 136;

індивідуальний коефіцієнт для обчислення (до оптимізації) 1,48617;

індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) 1,51054;

середньомісячний заробіток для обчислення 11 185,59000.

Отже, при розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, яка призначена їй з 27 березня 2023 року за її заявою від 27 березня 2023 року, пенсійний орган застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в України, з якого сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки пенсійний орган обґрунтовував посиланням на п. 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, якою він був доповнений на підставі Закону № 2148, згідно з якою особам, які на день набрання чинності Законом № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. ст. 52, 54 та 55 Закону № 1788, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788. Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

В подальшому пенсія ОСОБА_1 була перерахована в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова КМУ № 185).

Так, згідно з рішенням № 28 (дата-час розрахунку: 24 лютого 2024 року 23:49) пенсія ОСОБА_1 перерахована виходячи з такого:

шифр та вид пенсії 101 пенсія за віком;

умови призначення Закон № 1058;

середньомісячний заробіток 12 075,97000;

дата перерахунку, вік та ознака роботи 01 березня 2024 року, 61 рік 00 місяців 21 день, працює;

вид перерахунку індексація заробітку (масовий);

тривалість стажу:

страховий стаж (повний) 39 років 06 місяців 07 днів;

страховий стаж до 01 січня 2004 року 23 роки 02 місяці 04 дні;

страховий стаж після 01 січня 2004 року 16 років 04 місяці 03 дні;

коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,39500;

коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((474/100*12)*1) 0,39500;

01 березня 2024 року довічно

розмір пенсії за віком (ст. 27) (12 075,97*0,39500) 4 770,01 грн;

доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 9 років) 96,66 грн;

загальний розмір пенсії 4 866,67 грн;

місяць підвищення розміру пенсії 01 березня 2024 року;

розмір пенсії з надбавками 4 866,67 грн;

Як свідчить алгоритм розрахунку пенсії за віком, середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії визначений у такий спосіб:

загальний страховий стаж в одинарному розмірі 39 років 06 місяців 07 днів, 474 місяців;

загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року 19 років 10 місяців 03 дні, 238 місяців;

дата вводу заробітку 24 травня 1999 року;

середній заробіток за попередні три роки: 2017 (за 2014-2016 роки) 3 764,40 грн;

коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати 2, (1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796);

збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати 7 994,47 грн;

останній місяць врахованої заробітної плати 31 травня 2020 року;

максимальна дата оптимізації 31 травня 2020 року;

сума коефіцієнтів заробітної плати (до оптимізації) 243,73239;

сума коефіцієнтів заробітної плати (після оптимізації) 0,00000;

кількість місяців заробітної плати (до оптимізації) 164;

кількість місяців, виключених оптимізацією (в межах 10%) 28;

кількість місяців, виключених додатково (понад 10%) 0;

кількість місяців заробітної плати (після оптимізації) 136;

індивідуальний коефіцієнт для обчислення (до оптимізації) 1,48617;

індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) 1,51054;

середньомісячний заробіток для обчислення 12 075,97000.

Отже, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи по суті ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, розмір якої визначений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (з урахуванням індексації).

10 травня 2024 року представник позивача адвокат Скржешевський М.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою № 240510, в якій просив здійснити перерахунок з дати звернення за призначенням пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2020-2022 роки, та виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за попередній період, яка виникла внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, всупереч положенням ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.

В обґрунтування цієї заяви представник позивача навів ті самі аргументи, що викладені в позові.

У відповідь на звернення представника позивача від 10 травня 2024 року, яке зареєстровано за вх. № 12386/С-0500-24, листом від 06 червня 2024 року № 15153-12386/С-02/8-0500/24 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області як одержувач пенсії за віком, яка призначена їй відповідно до ст. 26 Закону № 1058 з 27 березня 2023 року.

До 27 березня 2023 року позивач отримувала пенсію за вислугу років, яка була їй призначена відповідно до Закону № 1788 з 21 квітня 1999 року.

ГУ ПФУ в Донецькій області наголосило, що за пенсійною справою ОСОБА_1 проведені всі перерахунки, передбачені законодавством.

Станом на 01 березня 2023 року страховий стаж заявниці, врахований по 30 січня 2011 року та обчислений відповідно до ст. 24 Закону № 1058, складав 30 років 05 місяців 07 днів; коефіцієнт страхового стажу відповідно до ст. 25 цього Закону 0,30417.

Середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058 з 01 березня 2023 року складала 11 185,59 грн (7 405,03 грн показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в цілому по Україні за 2014-2016 роки, з урахуванням індексації х 1,51054 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року за даними персоніфікованого обліку).

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2023 року становив 3 509,72 грн.

Також пенсійний орган зазначив, що 27 березня 2023 року заявниця звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою № 5845 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

На підставі ст. 45 Закону № 1058 проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з її переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

При переведенні з одного виду пенсії на інший врахована заробітна плата за періоди страхового стажу з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії (за 2014-2016 роки) 7 405,03 грн.

Пенсійний орган стверджував, що застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення (за 2020-2022 роки), при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком чинним законодавством не передбачено.

Отже, з 27 березня 2023 року ОСОБА_1 переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Страховий стаж, врахований по 31 травня 2020 року та обчислений відповідно до ст. 24 Закону № 1058, склав 39 років 06 місяців 07 днів; коефіцієнт страхового стажу відповідно до ст. 25 цього Закону 0,39500.

Середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058 склала 11 185,59 грн (7 405,03 грн показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в цілому по Україні за 2014-2016 роки, з урахуванням індексації х 1,51054 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року за даними персоніфікованого обліку).

Розмір пенсії заявниці з 27 березня 2023 року склав 4 514,97 грн, в тому числі: 4 418,31 грн розмір пенсії за віком (0,39500 х 11 185,59 грн); 96,66 грн доплата за 9 років понаднормового стажу (1 074,00 грн х 9%).

З 01 березня 2024 року на підставі ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 та відповідно до Постанови КМУ № 185 по пенсійній справі ОСОБА_1 проведений перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,0796 показника середньої заробітної плати у галузях економіки за 2016-2018 роки (3 764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7 994,47 грн).

Після перерахунку з 01 березня 2024 року заробітна плата заявниці становить 12 075,97 грн; розмір пенсії складає 4 866,67 грн, в тому числі: 4 770,01 грн розмір пенсії за віком (0,39500 х 12 075,97 грн); 96,66 грн доплата за 9 років понаднормового стажу (1 074,00 грн х 9%).

Заявниці роз`яснено, що у разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України він має право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або в судовому порядку.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності за 01 січня 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсії за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 установлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Суд встановив, що з 21 квітня 1999 року ОСОБА_1 як працівнику освіти була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

П. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 (в редакції від 11 лютого 1998 року, чинній на час звернення позивачки з заявою про призначення пенсії за вислугу років), було установлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Також суд встановив, що 27 березня 2023 року позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Умови призначення пенсії за віком визначає ст. 26 Закону № 1058.

Згідно з абз. абз. 1-2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 (в редакції від 01 січня 2023 року, чинній на час звернення позивача з заявою від 27 березня 2023 року), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

[…].

Розмір пенсії за віком визначається відповідно до ст. 27 Закону № 1058.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де

П розмір пенсії, у гривнях;

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначений ст. 40 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За правилами абз. абз. 1-6 ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суд належить надати відповідь на питання: в контексті спірних правовідносин розмір пенсії за віком позивача має обчислюватися за правилами, що застосовуються при перерахунку пенсії внаслідок переведення з одного виду пенсії на інший, або за правилами обчислення розміру пенсії за віком, яка призначається вперше.

При цьому застосування норм ч. 2 ст. 40 і ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 у подібних правовідносинах було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/16 Велика Палата Верховного Суду навела наступні висновки:

«[…]

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що 01 січня 2008 року ОСОБА_3 було призначено пенсію за вислугу відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 позивач звернувся вперше 18 травня 2017 року після досягнення 60-річного віку.

[…]

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Отже, Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058.

Верховний Суд України при ухвалені цієї постанови також врахував і положення Законів № 1058 та № 1788.

Підсумовуючи зазначене вище, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з доводами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що з часу набрання чинності Законом № 1058 (за історичним та нормативним підходами до розуміння положень Закону № 1058) більшість положень Закону № 1788 утратили чинність, у зв`язку із чим державні пенсії, які раніше призначалися на підставі вказаного Закону, призначаються на підставі Закону № 1058, з огляду на таке.

[…]

Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років визначалися Законом № 1788, як на момент виникнення спірних правовідносин між учасниками справи, так і на час розгляду цієї справи в судах різних інстанцій.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058 за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788.

При цьому ст. 9 Закону № 1058 не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, а тому позиція суду касаційної інстанції, що пенсія за вислугу років призначається Законом № 1058, є необґрунтованою.

[…]».

Вказаний висновок є актуальним і застосовується Верховним Судом при вирішенні публічно-правових спорів у подібних правовідносинах (постанови від 22 листопада 2018 року у справі № 373/2451/15-а, від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 647/1699/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі № 513/298/17, від 02 березня 2020 року у справі № 175/4084/16-а, від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 184/886/17, від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23).

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що 27 березня 2023 року, звернувшись до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, ОСОБА_1 реалізувала своє право на призначення пенсії в солідарній систем відповідно до Закону № 1058 в п е р ш е.

Відтак, пенсійний орган мав визначити заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії за віком з дотриманням вимог ст. 40 Закону № 1058, в тому числі застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено нормами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.

Роком звернення за призначенням пенсії за віком є 2023 рік, а тому при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення цього виду пенсії слід застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що «на підставі п. 2-1 розділу ХV «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 1058 позивачці вже була призначена пенсія відповідно до положень цього Закону, а тому підстави для повторного призначення їй пенсії за нормами цього Закону відсутні».

Суд відзначає, що факт порахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за формулою, що встановлена ст. 27 Закону № 1058 для обчислення розміру пенсії за віком, не впливає на те, що пенсія за вислугу років призначається за нормами Закону № 1788.

Ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, на яку покликається відповідач, доводячи правомірність своїх дій, регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

При цьому ст. 9 Закону № 1058 свідчить, що за норми цього Закону такий вид пенсії як «пенсія за вислугу років» в солідарній системі пенсійного забезпечення не призначається.

Закону № 1058 не містить правових норм, які визначають умови та порядок призначення пенсії за вислугу років, яку ОСОБА_1 як працівник освіти отримувала з 21 квітня 1999 року відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058 вперше, а тому норми ч. 3 ст. 45 цього Закону не підлягали застосуванню при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення розміру пенсії за віком.

Всупереч приписам ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 з моменту призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, її розмір обчислений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Право позивача на отримання пенсії за віком в розмірі, обчисленому із заробітної плати (доходу), яка визначена з дотриманням вимог ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, було порушено ще з 27 березня 2023 року, тобто з моменту проведення пенсійним органом перерахунку «перехід з виду на вид», однак таке порушення має триваючий характер.

Так, з 01 березня 2024 року ГУ ПФУ в Донецькій області в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 та відповідно до Постанови КМУ № 185 провело ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком, застосувавши при цьому показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

З огляду на встановлені фактичні обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у незастосуванні середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки, для визначення розміру заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком, підлягає визнанню протиправною.

Визнання протиправною бездіяльності пенсійного органу охоплює позовні вимоги в частині визнання протиправними його дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01 березня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії, та провести виплату пенсії після її перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум.

Період, за який позивач просить провести перерахунок її пенсії, тобто з 01 березня 2024 року, перебуває в межах шестимісячного строку звернення до суду, установленого абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до неможливості втручання суду у дискреційні повноваження пенсійного органу, оскільки за встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин у пенсійного органу був лише один варіант правомірної поведінки, а саме застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, як того вимагають норми ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, для обчислення заробітної плати (доходу), яка враховується при обчисленні розміру пенсії.

З приводу твердження відповідача про те, що, відмовляючи у розгляді заяви, поданої з порушенням Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок № 22-1), він діяв відповідно до законодавства та не порушував прав та інтересів позивача, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що 10 травня 2024 року представник позивача, діючи в її інтересах, звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою довільної форми, в якій просив здійснити перерахунок з дати звернення за призначенням пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки, та виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за попередній період, яка виникла внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, всупереч положенням ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.

За наслідками розгляду цієї заяви ГУ ПФУ в Донецькій області надало відповідь листом від 06 червня 2024 року № 15153-12386/С-02/8-0500/24.

Однак жодного рішення (про перерахунок пенсії або про відмову у проведенні такого перерахунку) за результатами розгляду цієї заяви ні ГУ ПФУ в Донецькій області, ні будь-який інший територіальний орган Пенсійного фонду України не приймав.

Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду пенсійним органом заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника, а також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.

На цій підставі Верховний Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність пенсійного органу і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі № 520/5045/2020, від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23.

Зміст заяви від 10 травня 2024 року дозволяв пенсійному органу однозначно встановити намір заявника та оформити результат її розгляду розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23 наголосив, що доступ до соціальних прав є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян; у цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.

Водночас у справі, що розглядається, бездіяльність пенсійного органу, яка полягає у неприйнятті будь-якого розпорядчого індивідуального правового акта у формі рішення за наслідками розгляду заяви представника позивача від 10 травня 2024 року про перерахунок її пенсії, не є предметом спору.

З наведених вище мотивів суд не бере до уваги заперечення відповідача, які полягають у тому, що, відмовляючи у розгляді заяви, поданої з порушенням Порядку № 22-1, він діяв відповідно до законодавства та не порушував прав та інтересів позивача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що в прохальній частині позову, вказуючи найменування пенсійного органу, на якого ОСОБА_1 просить суд покласти обов`язок вчинити певні дії, позивач помилково вказала «Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області».

Висновок суду про те, що має місце помилка, ґрунтується на аналізі мотивувальної частини позову та заяв про зменшення позовних вимог, в яких йдеться про те, що ОСОБА_1 вважає протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області і саме на ГУ ПФУ в Донецькій області, який є відповідачем у справі, просить суд покласти обов`язок вчинити певні дії (провести перерахунок та виплату пенсії).

Проте така помилка в прохальній частині позову не є підставою для залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до участі у справі як відповідача та не спростовує викладених вище висновків суду по суті позовних вимог.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн (квитанція від 18 вересня 2024 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у незастосуванні середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки, для визначення розміру заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01 березня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії, та провести виплату пенсії після її перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Повне судове рішення складено 31 жовтня 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко