Справа № 140/7938/24
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/7938/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправними дії щодо безпідставної (всупереч Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5рп/2005, Земельного Кодексу України) відмови у додатковій або первинній приватизації частини земельної ділянки 174 кв.м., яка наразі перебуває в оренді згідно договору оренди від 20.07.2006 року до 01.08.2026 року відповідно до статті 33 Земельного Кодексу України.

Зобов`язання Луцької міської ради вчинити дії (прийняти відповідне рішення) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 174 кв.м., в натурі (на місцевості), яка перебуває в оренді ОСОБА_1 - пенсіонера, дитини війни, відповідно до п.1г та п.3 ст.121 Земельного Кодексу України, згідно із Законом України №1702-VI від 05.11.2009 року, п.2 ст.119 Земельного Кодексу України та на умовах ст.118 Земельного Кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 9 квітня 2024 року позивачем було подано до Луцької міської ради клопотання щодо приватизації частини земельної ділянки в розмірі 174 кв.м., яка на даний час перебуває в оренді до 01 серпня 2026 року, на умовах статтей 118,121 ч.3 119 ЗК України.

Проте, на вказане клопотання позивач отримав відмову у формі листа-відповіді від 24.04.2024 №6.7-6/1105/2024, що суперечить Конституції України, ЗК України та рішенню Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. №5рп/2005.

Позивач вважає відмову у приватизації частини земельної ділянки в розмірі 174 кв.м протиправною, у зв`язку із чим просить визнати протиправними дії керівництва Луцької міської ради щодо безпідставної відмови у додатковій або первинній приватизації частини земельної ділянки 174 кв.м., яка наразі перебуває в оренді згідно договору оренди від 20.07.2006 року до 01.08.2026 року відповідно до статті 33 Земельного Кодексу України та зобов`язати Луцьку міську раду вчинити дії щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 174 кв.м., в натурі (на місцевості), яка перебуває в оренді ОСОБА_1 - пенсіонера, дитини війни, відповідно до п.1г та п.3 ст.121 Земельного Кодексу України, згідно із Законом України №1702-VI від 05.11.2009 року, п.2 ст.119 Земельного Кодексу України та на умовах ст.118 Земельного Кодексу України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 19.08.2024 представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечив з підстав, що в ході опрацювання клопотання позивача було встановлено, що він вже реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по вказаному цільовому призначенню. Рішенням Луцької міської ради від 24.09.2014 №64/45 ОСОБА_1 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0580 га, кадастровий номер :21:056:0053 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .

22.10.2014 за позивачем в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Разом з тим, законодавством не передбачено можливості доприватизації земельної ділянки з метою отримання безоплатно у власність максимально визначеного статтею 121 ЗК України розміру земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Виняток встановлено лише щодо земельних ділянок, які були надані для ведення особистого селянського господарства.

Зважаючи на вказане, Луцькою міською радою листами від 19.02.2024 №6.7-6/405/2024, від 24.04.2024 №6.7-6/1105/2024 проінформовано позивача про неможливість отримання такого дозволу.

Крім того, зазначає, що оскільки додаткова угода про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки між Луцькою міською радою та ОСОБА_1 не укладалася, а тому договір оренди припинив свою дію після закінчення строку, на який ного було укладено.

Тобто, на даний час спірна земельна ділянка не перебуває у користуванні позивача.

Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09 квітня 2024 року позивачем було подано до Луцької міської ради клопотання щодо приватизації частини земельної ділянки в розмірі 174 кв.м.

В ході опрацювання клопотання позивача було встановлено, що він вже реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по вказаному цільовому призначенню. Рішенням Луцької міської ради від 24.09.2014 №64/45 ОСОБА_1 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0580 га, кадастровий номер :21:056:0053 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .

22.10.2014 за позивачем в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Оскільки законодавством не передбачено можливості доприватизації земельної ділянки з метою отримання безоплатно у власність максимально визначеного статтею 121 ЗК України розміру земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, Луцькою міською радою листами від 19.02.2024 №6.7-6/405/2024, від 24.04.2024 №6.7-6/1105/2024 проінформовано позивача про неможливість отримання такого дозволу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

20.07.2006 між Луцькою міською радою та позивачем укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 5 років.

01.08.2006 вказаний договір було зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №11.

Пунктом 5.1 розділу 5 договору "Зміна, припинення і поновлення договору оренди землі" було передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Разом з тим у пункті 4.2 розділу договору "Права і обов`язки" було передбачено, що орендар має право при належному виконанні обов`язків відповідно до умов договору, після закінчення строку, на який його було укладено, на поновлення договору. Уразі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. За відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, при належному виконанні покладених обов`язків відповідно до умов договору, орендар має переважне право на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах.

У постанові від 08.06.2022 у справі №326/1527/20 Верховний Суд зазначив, що правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Редакція закону береться на час виникнення спірних правовідносин.

У даному випадку спірні правовідносини щодо поновлення договору оренди виникли після його закінчення тобто 01.08.2011.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній станом на 01.08.2011):

"По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі (частина 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренд землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина 6).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (частина 7).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина 8).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина 9).

Згідно положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» поновлення договору оренди можливе лише шляхом укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк.

Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України).

Відтак, не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону №161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.

Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону №161-XIV додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №903/1030/19.

У даному випадку додаткова угода про поновлення вказаного договору між Луцькою міською радою та ОСОБА_1 не укладалася, а тому договір оренди припинив свою дію після закінчення строку, на який ного було укладено.

Отже, на цей час спірна земельна ділянка не перебуває у користуванні позивача.

Згідно з підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вже реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по вказаному цільовому призначенню. Рішенням Луцької міської ради від 24.09.2014 №64/45 ОСОБА_1 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0580 га, кадастровий номер :21:056:0053 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , зокрема, 22.10.2014 за позивачем в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою у зв`язку із реалізацією ним раніше свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки із цільовим використанням "для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" в межах норм, визначених статтею 121 ЗК України, а також у зв`язку із забороною, передбаченою підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутні підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправними дій щодо безпідставної (всупереч Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5рп/2005, Земельного Кодексу України) відмови у додатковій або первинній приватизації частини земельної ділянки 174 кв.м., яка наразі перебуває в оренді згідно договору оренди від 20.07.2006 року до 01.08.2026 року відповідно до статті 33 Земельного Кодексу України та зобов`язання Луцьку міську раду вчинити дії (прийняти відповідне рішення) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 174 кв.м., в натурі (на місцевості), яка перебуває в оренді ОСОБА_1 - пенсіонера, дитини війни, відповідно до п.1г та п.3 ст.121 Земельного Кодексу України, згідно із Законом України №1702-VI від 05.11.2009 року, п.2 ст.119 Земельного Кодексу України та на умовах ст.118 Земельного Кодексу України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність вчинених дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Луцької міської ради (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ) про визнання протиправними та скасування рішень, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Сорока