Справа № 560/9348/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9348/24
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви від 26.04.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву від 26.04.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26.04.2024 поштовим зв`язком надіслав відповідачу заяву, в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Станом на день подання позову (25.06.2024) ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву не розглянув. Натомість, листом від 09.05.2024 відповідач повідомив, що до заяви не долучена копія військово-облікового документу та запропонував особисто з`явитися із нотаріально завіреними копіями документів, що підтверджують право на оформлення відстрочки. Вважає протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки подана заява по суті не розглядалась, вимога щодо надання військово-облікового документу законодавством не передбачена, а надані документи підтверджують право для надання відстрочки. Просить задовольнити позовні.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що відповідно до пункту 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово - облікових документів. Військово - обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток. Стверджує, що листом від 09.05.2024 позивач повідомлений про необхідність надання військово-облікового документу військовозобов`язаного, а саме: військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного. Позивач, маючи у своєму розпорядженні усі необхідні документи, на комісію яка діє в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 з військово-обліковим документом встановленого зразка та з подальшим оформленням права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації - не прибув. Вказує, що ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 - не перебуває. Оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, можливе лише в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного - позивача. Вважає, що незаконних дій щодо розгляду заяви про надання/ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації немає, адже листом від 09.05.2024 проінформував позивача про необхідність долучення документів. Жодних відмов позивачу в отриманні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не надавалося, так як рішення про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією не належить до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а лише його оформлення. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якій стверджує, що відповідач з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів мав всю належну інформацію про позивача, в тому числі місце його реєстрації. Зокрема, військовий квиток позивача надавався до суду додатком до позовної заяви. Стверджує, що відповідач не спростував, подачу позивачем підтверджуючих документів які надають право на відстрочку при цьому відповідач жодного рішення про оформлення відстрочки за три місяці так і не надав, що свідчить про бездіяльність відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 26.04.2024 надіслав відповідачу заяву, в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". До заяви долучив: нотаріально завірені копії паспорта, ідентифікаційного номера, свідоцтва про народження, паспорта матері, ідентифікаційного номера матері, довідки (про інвалідність) медико-соціальною експертною комісією серії НОМЕР_1 , пенсійного посвідчення матері, свідоцтва про народження сестри, паспорта сестри, ідентифікаційного номера сестри, довідки МСЕК серії НОМЕР_2 сестри, пенсійного посвідчення сестри, свідоцтва про одруження сестри, свідоцтва про смерть батька, протокол ультразвукового обстеження із відповідним заключенням, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №02763.

Листом від 09.05.2024 відповідач повідомив, що до заяви не долучена копія військово-облікового документу та запропонував особисто з`явитися із нотаріально завіреними копіями документів, що підтверджують право на оформлення відстрочки.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви про надання відстрочки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Статтею 23 Закону № 3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

За змістом абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Отже, суб`єктами правовідносин, врегульованих частиною 1 статті 23 Закону № 3543-XII, є військовозобов`язані.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII)

За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частин 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби, взяття громадян на військовий облік, дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

З урахуванням приписів абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII та частини 9 статті 1 Закону №2232-XII гарантія щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, поширюється лише на військовозобов`язаних. Документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, зокрема, до категорії військовозобов`язаних, є військово-обліковий документ.

У відповідь на заяву позивача від 26.04.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ відповідач, не заперечуючи право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, вказав на відсутність військово-облікового документу та необхідність особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивач не перебуває на військовому обліку.

Позивач не спростував зазначену обставину та не надав до суду докази, які підтверджують факт перебування на військовому обліку, а також факт надання одночасно з заявою про надання відстрочки копії військово- облікового документа.

У відповіді на відзив позивач послався на статті 6 і 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які регулюють порядок формування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та перелік відомостей щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які містяться у вказаному реєстрі.

Разом з тим, позивач не надав докази перебування в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Тому, посилання позивача за вказані норми, як на підставу визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання позивачу відстрочки від призову, суд відхиляє як не обгрунтоване.

Посилання представника позивача у відповіді на відзив на долучену до позову копію військового квитка суд не бере до уваги, оскільки саме ненадання позивачем вказаного документа до заяви від 26.04.2024 та відсутність у відповідача відомостей про перебування на військовому обліку слугувало підставою для ненадання позивачу відстрочки від призову.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Відтак судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивач не довів обставини, які б свідчили про перебування його на військовому обліку як військовозобов`язаного та, відповідно, порушення відповідачем його права на відстрочку.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук