Справа № 620/5983/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Справа № 620/5983/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Чернігівській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо неврахування вислуги років на пільгових умовах у кількості 05 років 03 місяців 29 днів при розрахунку та призначенні пенсії позивачу, невжиття заходів щодо переведення позивача з пенсії за п. «б» ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за п. «а» ст. 12 цього ж Закону;

- зобов`язати відповідача врахувати позивачу вислугу років на пільгових умовах у кількості 05 років 03 місяців 29 днів, а загальну вислугу років у кількості 28 років 11 місяців 22 днів; призначити позивачу пенсію за вислугу років за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 02.01.2024 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України у Чернігівської області щодо неврахування ОСОБА_1 при призначенні та обрахунку пенсії вислуги років на пільгових умовах у кількості 05 років 03 місяців 29 днів та переведення на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Чернігівській області врахувати ОСОБА_1 вислугу років на пільгових умовах у кількості 05 років 03 місяців 29 днів та перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років за пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 19.03.2024 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до постанови КМУ № 393 полягають у пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. На переконання суду, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Отже, суд дійшов до висновку, що положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та підпункту "в" пункту 3 постанови КМУ № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання Відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що Позивач звернувся до Відповідача із заявою про переведення на пенсію за вислугу років за пунктом « а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ - 19.03.2024, тому вимоги позивача про переведення його на пенсію з 01.01.2024 не ґрунтуються на положеннях норм права.

4. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості такої вислуги саме в календарному обчисленні.

Разом з тим, апелянт зазначає, що календарна вислуга років Позивача на день звільнення, не надає Позивачу права на пенсію згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Також в обґрунтування своєї правової позиції Апелянт посилається на рішення Верховного Суду зокрема у справах №№ 820/1835/18, 820/1670/18.

При цьому пенсійний орган наполягає на помилковості застосування судом правових висновків касаційного суду, викладені у постанові у справі №480/4241/18, оскільки вони викладені щодо застосування Постанови №393 у редакції до внесення змін.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

6. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню частково з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області по 21.12.2023, вислуга років на службі станом на день звільнення становить: календарна 23 років 07 місяці 23 днів, загальний стаж для нарахування пенсії -23 років 07 місяці 23 днів, що підтверджується копією наказу ГУНП в Чернігівській області від 21.12.2023 №644 о/с /т.1 а.с. 13/.

28.12.2023 ГУНП в Чернігівській області наказом № 654 о/с внесено зміни до наказу про звільнення позивача від 21.12.2023 №644 о/с, в якому зазначено вислугу років позивача на пільгових умовах (без урахування вислуги в календарному обчисленні) на день звільнення - 05 років 03 місяців 29 днів.

З 02.01.2024 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.

19.03.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, врахувавши вислугу років на пільгових умовах у кількості 05 років 03 місяців 29 днів, а загальну вислугу років у кількості 28 років 11 місяців 22 днів, та перевести його на пенсію за пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»/т.1 а.с. 18/.

За результатами розгляду заяви позивача, ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 05.04.2024 повідомило, що на день звільнення з військової служби позивач мав вислугу 23 календарних років, тому підстави для призначити пенсії за пунктом «а» частини першої статті 12 Закону№2262-ХІІ відсутні /т.1 а.с. 19/.

10. Позивач, вважаючи порушеним своє право на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 (далі - Порядок № 393).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43) (пункт «б» частини першої статті 13 Закону).

Положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктом 2 Порядку № 393 передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Відповідно до п. 3 Порядку № 393 у редакції, чинній станом на час звільнення Позивача зі служби, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, час проходження служби у визначених цим Порядком випадках зараховується на пільгових умовах.

Висновки суду апеляційної інстанції.

12. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII.

13. Водночас, пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393.

14. Так, пунктом 1 Постанови №393 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», (набрала чинності 19 лютого 2022 року та була чинною на момент звільнення Позивача 01 січня 2024 року), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

15. Отже, станом на дату звільнення Позивача зі служби та дату звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області діяла нова редакція пункту 3 Порядку № 393, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

16. Зокрема, відповідно до п. 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, час проходження служби зараховується на пільгових умовах.

17. Вказане дозволяє колегії суддів стверджувати, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для зарахування Позивачу часу проходження служби на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії.

18. Оскільки календарна вислуга років Позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то Відповідач правомірно відмовив Позивачу у задоволенні його вимог щодо обрахунку пенсії за вислугою років на пільгових умовах та переведення на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

19. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

20. Отже, проаналізувавши усі доводи сторін, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість вимог Апелянта.

21. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

23. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії та ухвалити постанову, якою у задоволенні таких позовних вимог - відмовити.

В іншій частині Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев