Справа № 380/19313/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 жовтня 2024 рокусправа № 380/19313/24
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати відмову в перерахунку розміру призначеної позивачу пенсії з 01 серпня 2024 року протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок розміру пенсії позивача за проміжок часу набутого ним страхового стажу по 30 вересня 2003 року із застосуванням величини обчислення такого, як 1,35% за кожен повний рік набуття такого та із застосуванням індивідуального КЗП позивача набутого за період страхового стажу за 60 місяців підряд з 01 січня 1995 по 31 грудня 1999 року.

Суд ухвалою від 23.09.2024 позовну заяву залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду : оригіналу документа про сплату 1211,20 грн судового збору.

03.10.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 1211,00 грн та квитанцію безготівкової сплати в сумі 20 коп, а також оригінал ухвали у справі №380/17703/24 від 04.09.2024 про повернення сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн, як доказ відсутності в нього спроможності на повернення такого з бюджету без такої ухвали.

Ухвалою суду від 07.10.2024 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №380/19313/24.

На виконання вимог ухвали від 07.10.2024 позивачем подано клопотання про відкриття провадження у справі, в якому вказав, що надав оригінал ухвали від 04.09.2024 як доказ невикористання ним права на повернення судового збору з бюджету. Також наголошує, що відповідно до положень ПК України виключно його правом є вирішувати питання повторної сплати судового збору за повторне звернення до суду з цим позовом чи використання платіжного документу, яким цей судовий збір сплачено, що ґрунтується на засадах податкового законодавства та здорового глузду. Облікування та зарахування судового збору в провадженні не є тотожніми поняттями.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За звернення до суду з даною позовною заявою позивачу належало сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Позивачем до позовної заяви на підтвердження сплати судового збору подано квитанцію № від 20.08.2024 на суму 1211,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України Про судовий збір, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Під час перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено, що квитанція № від 20.08.2024 на суму 1211,00 грн вже пред`являлась позивачем до суду по справі №380/17703/24.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П. від 04.09.2024 у справі №380/17703/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві; повернуто ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 к., сплачений згідно до квитанції № від 20.08.2024.

Ухвалою суду від 07.10.2024 роз`яснено позивачу, що повернення судового збору у зв`язку з повернення позовної заяви ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Хоми О.П. від 04.09.2024 у справі №380/17703/24 надає позивачу праву для повернення суми сплаченого ним згідно з квитанцією від 20.08.2024 № судового збору із Державного бюджету України у відповідності до порядку №787.

Також у постанові Верховного Суду від 05.08.2021 по справі №160/5879/20 зазначено, що звертаючись до суду, позивач був зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи. Разом із тим, як встановлено судом, судовий збір за наданим позивачем платіжним дорученням сплачений і зарахований при розгляді іншої адміністративної справи.

Отже, з огляду на викладене, Верховний Суд зазначив, що подане платіжне доручення не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, оскільки не підтверджено зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та відсутня інформація про той номер справи, у межах якої подана відповідна скарга.

Відповідно до позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.03.2019 у справі №814/218/14, під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої позовної заяви розглядалося Верховним Судом також у справі №1540/3297/18.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України Про судовий збір передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень стаття 6 Закону України Про судовий збір передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

Таким чином, у цьому випадку позивач також має право повернути сплачений ним судовий збір відповідно до квитанції від 20.08.2024 № на суму 1211,00 грн. Однак така квитанція не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі, так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

Тому, з урахуванням правових висновків, викладених у вищезазначених постановах Верховного Суду, суд зазначає, що повторне використання документу про сплату судового збору не передбачено ані нормами КАС України, ані нормами Закону України Про судовий збір.

Отже, у даній адміністративній справі судовий збір позивачем не сплачено, а отже вимоги ухвали судді про залишення позову без руху не виконані.

Недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позивач не усунув.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Оскільки позивач, у наданий суддею строк, не усунув недоліки позовної заяви, що залишена без руху, зазначена позовна заява та додані до неї матеріали підлягають поверненню згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суддя роз`яснює позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статями 169, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна