Справа № 320/11390/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Панова Г.В.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Справа № 320/11390/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

третя особа яка не заявляє Головне управління Державної казначейської

самостійних вимог щодо служби України у м. Києві

предмету спору на стороні

відповідача

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - Відповідач), за участю третьої особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо підготування та направлення подання до Головного Управління Державної казначейської служби України в місті Києві для повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло в сумі 29 291грн 52 коп;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві підготувати та направити подання до Головного Управління Державної казначейської служби України в місті Києві для повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що 23.01.2023 відповідно до договору купівлі-продажу квартири ним було придбано квартиру та сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 29 291,52 грн.

При цьому, Позивач зауважив, що він придбав житло вперше, а тому не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з чим, звернувся до Відповідача із заявою про повернення помилково сплаченого збору, однак отримав відмову.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що Позивачем до заяви, поданої Відповідачу, було надано не повний пакет документів, передбачений чинним законодавством, а саме не надані дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Таким чином суд дійшов до висновку, що Відповідач обґрунтовано відмовив у формуванні подання про повернення коштів з бюджету.

Разом з тим, суд зазначив, що відмова Відповідача не є перешкодою для Позивача повторно звернутися до територіального органу ПФУ із належно оформленою заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з додатками, передбаченими підпунктом «в» п. 15-2 Порядку № 1740.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, наполягаючи на неможливості скористатися правом на приватизацію житлового фонду та, відповідно, отримання отримання/використання житлових чеків.

При цьому, Апелянт стверджує, що у нього відсутня можливість зібрати повний пакет документів для підтвердження права на звільнення від сплати спірного збору, оскільки неможливо підтвердити факт реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 у зв?язку з відсутністю таких відомостей у компетентного органу .

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не досліджував питання чи придбавав він нерухомість вперше та чи звільнявся від сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування в минулому.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від. 31.05.2024 та від 06.09.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а іршення суду першої інстанцції - без змін, зазначаючи що добровільна сплата Позивачем спірного збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна свідчить про те, що майно придбавалося не вперше.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 09.09.2021, орган, що видав 8017, запис № 799.

На підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Нацина-Марченко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23.01.2023 року за реєстровим № 29, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1440 і сплачено за неї грошову суму у порядку та на умови, передбачених договором.

Відповідно до пункту 7 договору купівлі-продажу квартири, загальна ціна продажу квартири визначена Сторонами у 2 929 151, 68 (два мільйони дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят одна гривня 68 копійок) грн без ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем сплачено 29 291,52 грн, збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, що підтверджується копією квитанції № 64515869 від 23.01.2023 року.

Відповідно до відомостей квитанції № 64515869 від 23.01.2023 року кошти сплачені позивачем в сумі 29 291,52 грн були зараховані на рахунок ГУК у м. Києві/Солом`янський район/, код отримувача: 37993783.

З позовної заяви вбачається, що Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про підготовку та здійснення подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві для повернення сплаченого збору на обов`язкове держане пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.01.2023 № 2600-0603-8/16310 Позивачу повідомлено, що пункт 15-2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866, доповнено підпунктом «в» наступного змісту:

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Відповідач зазначив, що документів, доданих до заяви Позивача недостатньо для доказів придбання майна вперше.

Вважаючи протиправною відмову Відповідача щодо повернення Позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, він звернувся з цимпозовом до суду.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 року (далі - Закон № 400/97-ВР), Порядом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740(далі- Порядок №1740).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 року.

Законом України від 15.07.1999 № 967-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності 19.08.1999 р., статтю 1 Закону № 400/97, що визначає перелік платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, доповнено пунктом 9 такого змісту: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення першої групи основних фондів згідно із Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Отже, відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є в тому числі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, - за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

У статті 2 Закону № 400/97 зазначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановок: Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

23.09.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», якою, серед іншого, доповнив Порядок № 1740, а саме: пункт 15-2 підпунктами «в» і «г», відповідно до яких збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємне: архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, ро внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухомі майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Пункт 15-3 доповнено абзацом такого змісту:

«Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах "в" і "г" пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Постанова №866 набрала чинності 26.09.2020 року.

Висновки суду апеляційної інстанції.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що з 26.09.2020 держава конкретизувала законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, котрі особа повинна зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, починаючи з 26.09.2020 в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

Для цього фізична особа подає нотаріусу:

- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);

- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло,

- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

Як правилно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачем не було надано Відповідачу документи на виконання вимог підпункту "в" пункту 15-2 Порядку №1740 в частині відомостей про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

При цьому, посилання Апелянта на те, що він не має можливості зібрати повний пакет документів для підтвердження права на звільнення від сплати спірного збору, оскільки неможливо підтвердити факт реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 у зв?язку з відсутністю таких відомостей у компетентного органу, колегія суддів до уваги не приймає оскільки ОСОБА_1 не були вичерпані усі засоби для встановлення таких відомостей.

Зокрема, у період проживання Апелянта за адремою АДРЕСА_1 , функцію з реєстрації місця проживання здійснювали підрозділи Міграційної служби, а не органи місцевого самоврядування, однак як вбачається з матеріалів справи, з відповідним запитом до територіального підрозділу Держмитслужби ОСОБА_1 не звертався.

Окрім того, положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1993 № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» та Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.08.2000 р. № 179, з метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. Облік операцій за депозитними рахунками в установах банку здійснюється за позабалансовими рахунками відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 (зі змінами).

Отже, розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є також Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію.

Враховуючи викладене, отримання даних про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду є стандартною адміністративною послугою, яку можливо вільно отримати в центрах надання адміністративних послуг, органах приватизації житлового майна та інших установах, а тому суд відхиляє доводи Позивача щодо неможливості отримання всіх документів, які передбачені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що ОСОБА_1 не надано суду доказів подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повного пакету документів, зазначеного у підпункті "в" пункту 15-2 цього Порядку, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції не досліджував питання чи придбавав він нерухомість вперше та чи звільнявся від сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування в минулому, судова колегія до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не були підставою для прийняття спірного рішення Відповідачем.

При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи Відповідача про те, що добровільна сплата Позивачем спірного збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна свідчить про те, що майно придбавалося не вперше є необґрунтованими, оскільки особа, яка не скористалася механізмом щодо звільнення від сплати збору при купівлі житла вперше на стадії нотаріального посвідчення правочину та помилково сплатила збір, має право скористатися таким порядком вже після посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу житла шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою.

Водночас, Апелянтом не було враховано того, що як на стадії нотаріального посвідчення договору, так і на стадії звернення до пенсійного органу з заявою про повернення помилково сплачених коштів, обов`язковою умовою для звільнення від сплати збору є подання пакету документів, що складається з: заяви; відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; даних про невикористання житлових чеків для приватизації.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, суд першої інстанції повно встановив обставини цієї справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев