Справа № 560/1782/24
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1782/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, скасування пункту та наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, скасування пункту та наказу.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що оскаржуваний наказ, яким встановлено самовільне залишення військової частини прийнятий 08.02.2023, тобто до внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Також позивач зазначив, що за відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової служби чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати йому грошового забезпечення.

У відзиві на позов відповідач не погодився з доводами позивача та просив відмовити у задоволенні позову.

Хмельницький окружний адміністративний суд здійснює розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу з 04.06.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 №39 позивач знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, з 08.02.2023 з грошового забезпечення, з 09.02.2023 з продовольчого забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 №2018 завершене службове розслідування та встановлений факт самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці ОСОБА_1 в період з 07.02.2023 по теперішній час. Крім цього командир військової частини наказав, зокрема, підготувати документи для притягнення позивача до кримінальної відповідальності та надіслати копії матеріалів службового розслідування до ДБР, розташованого в місті Краматорськ для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивач оскаржив вказані накази до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять4);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби:

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника):

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою:

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

У відповідності до підпункту 4 пункту 1 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до рапорту майора ОСОБА_2 від 08.02.2023 №5978 позивач з 08.02.2023 самовільно залишив військову частину.

На підставі вказаного рапорт відповідач прийняв наказ від 08.02.2023 №39, яким зняв позивача з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини з 08.02.2023.

Таким чином, наказ від 08.02.2023 №39 прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства, тому є правомірним.

Разом з тим, відповідно до вимог Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут), саме цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

У відповідності до пункту 21 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх обліку в Міністерстві оборони України, Збройних Силах України Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.11.2018 №604, про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді -письмово.

Тим самим, самовільне залишення частини або місця служби військовослужбовцями, невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби, є військовим правопорушенням.

Службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 розділу 2 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, підставами для призначення службового розслідування та предметом службового розслідування може бути:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до вимог пункту 3 розділу 2 Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 №2018 завершене службове розслідування та встановлений факт самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці ОСОБА_1 в період з 07.02.2023 по теперішній час. Крім цього командир військової частини наказав, зокрема, підготувати документи для притягнення позивача до кримінальної відповідальності та надіслати копії матеріалів службового розслідування до ДБР, розташованого в місті Краматорськ для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що єдиним належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного чи кримінального правопорушення може бути постанова/вирок суду, оскільки оскаржуваним наказом від 31.03..2023 №2018 встановлений факт самовільного залишення частини позивачем, а для прийняття правового рішення і оцінки дій, матеріали службового розслідування направлені до правоохоронних органів, до компетенції яких входять прийняття таких рішень.

Також суд враховує, що матеріали справи не містить доказів повернення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, скасування пункту та наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.Л. Польовий