Справа № 420/31116/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить:

- визнати неправомірною постанову про накладення штрафу від 03.11.2023 року, ухвалену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. по виконавчому провадженню № 69080985 від 27.07.2022 з примусового виконання виконавчого листа № 522/97/20, що виданий 15.06.2021 Приморським районним судом м Одеси про зобов?язання ОСОБА_1 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в Республіці Польща, АДРЕСА_1 ;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 03.11.2023 року, ухвалену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. по виконавчому провадженню № 69080985 від 27.07.2022 з примусового виконання виконавчого листа № 522/97/20, що виданий 15.06.2021 Приморським районним судом м Одеси про зобов? ОСОБА_2 повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в АДРЕСА_1 .

20.11.2023 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження.

24.11.2023 року ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 420/28827/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

23.10.2024 року ухвалою суду у справі поновлено провадження, оскільки обставини, що зумовили його зупинення, відпали.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №69080985 від 27.07.2022 з примусового виконання виконавчого листа № 522/97/20, що виданий 15.06.2021 Приморським районним судом м Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця постійного проживання в АДРЕСА_1 . Позивачка вказує, що за повторне невиконання рішення суду відповідачем винесено оскаржувану постанову. Однак, позивачка не погоджується із накладенням на неї штрафу за повторне невиконання рішення суду. Зазначає, що має намір його виконати добровільно, однак є певні перешкоди для його виконання. З метою усунення наявних перепон позивачка звернулась до суду, який ухвалив рішення, із заявою про його роз`яснення та розстрочення виконання. Державний виконавець повідомлений про ці обставини, але до уваги їх не взяв та повторно виніс постанову про накладення штрафу.

У відзиві від 01.12.2023 року відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає та у їх задоволенні просить відмовити. Позивачка, належним чином повідомлена про свій обов`язок щодо здійснення дій, направлених на виконання рішення суду, не виконує його без поважних причин. Відтак, судове рішення умисно, безпідставно та протиправно не виконується протягом тривалого часу, понад два роки. 18.10.2023 державним виконавцем на підставі статей 63, 75 Закону №1404-VІІІ прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1700 грн. та зазначено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. 25.10.2023 керуючись статтею 19 Закону засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , надіслано виклик державного виконавця, яким зобов`язано останню з`явитись до виконавця 31.10.2023 об 11:00 год., для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду. 30.10.2023 державним виконавцем складено вимогу якою ОСОБА_1 зобов`язано виконати рішення суду та 03.11.2023 о 14:00 год. бути присутньою за адресою: АДРЕСА_2 , при проведенні виконавчих дій щодо перевірки виконання рішення суду. Зазначену вимогу 30.10.2023 за вих. №03.01-26590 рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення надіслано на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 . 03.11.2023 державним виконавцем у заздалегідь визначений вищезазначеною вимогою виконавця час та місце, а саме: о 14 год. за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності стягувача, представника органу опіки і піклування - головного спеціаліста юридичного відділу Приморської адміністрації та старшого державного виконавця відділу, здійснено перевірку виконання ОСОБА_1 рішення суду, під час якої ОСОБА_1 та неповнолітню дитину ОСОБА_3 не виявлено, двері квартири ніхто не відчинив. Таким чином, 03.11.2023 в ході здійснення перевірки щодо виконання боржником рішення суду, державним виконавцем встановлено факт повторного невиконання рішення суду без поважних причин, про що складено відповідний акт. 03.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 3400 грн.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на такі обставини.

Суд встановив.

У провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №69080985 з примусового виконання виконавчого листа №522/97/20, виданого 15.06.2021 року Приморським районним судом м. Одеси, про зобов`язання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в АДРЕСА_3 . У разі відмови добровільно повернути дитину ОСОБА_3 , зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) передати дитину батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини на територію Республіки Польща.

Позивачка є боржником у межах виконавчого провадження №69080985.

21.09.2023 року позивачка отримала вимогу державного виконавця, в якій зазначено, що вона повинна у 5-денний строк з дня отримання цієї вимоги повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 до місця постійного проживання в АДРЕСА_3 .

25.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з клопотанням про відкладення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №69080985 на час розгляду заяви про роз`яснення рішення суду Приморським районним судом м. Одеси.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 має намір добровільно виконати рішення суду, проте є ряд факторів, що унеможливлюють негайне виконання рішення, крім того не зрозуміло спосіб його виконання, з огляду на що вона звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою роз`яснення рішення суду у справі №522/97/20, в частині його виконання.

28.09.2023 року через мобільний застосунок «ДІЯ» ОСОБА_1 отримала Вимогу державного виконавця, у якій зазначено:

« 18 жовтня 2023 року о 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 державним виконавцем буде проводитись перевірка виконання боржником виконавчого документу № 522/97/20, виданого 15.06.2021 Приморським районним судом м. Одеси, яким зобов`язано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в АДРЕСА_3 . У разі відмови добровільно повернути дитину ОСОБА_3 , зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) передати дитину батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини на територію Республіки Польща. Зобов`язую ОСОБА_1 виконати рішення суду та 18 жовтня 2023 року о 12 год. 00 хв. бути присутньою за адресою: АДРЕСА_2 , при проведенні виконавчих дій щодо перевірки виконання рішення суду. Зобов`язую ОСОБА_5 бути присутнім 18 жовтня 2023 року о 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , при проведенні виконавчих дій щодо перевірки виконання боржником рішення суду.».

18.10.2023 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду №522/97/20 у розмірі 1700 грн.

23.10.2023 року позивачка оскаржила постанову про накладення штрафу від 18.10.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року у справі № 420/28827/23, залишеного в силі Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37; ) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2023 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700, 00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду №522/97/20, прийняту у межах виконавчого провадження №69080985 з примусового виконання виконавчого листа №522/97/20, виданого 15.06.2021 року Приморським районним судом м. Одеси, про зобов`язання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в АДРЕСА_3 . У разі відмови добровільно повернути дитину ОСОБА_3 , зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) передати дитину батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини на територію Республіки Польща.

Задовольняючи позовні вимоги щодо скасування первісної постанови про накладення штрафу на позивачку суд зазначив, що обставини, на які посилається позивачка в своїй сукупності свідчать, що невиконання судового рішення у справі №522/97/20 станом на 18.10.2023 року не зумовлено недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків.

Тобто, факт невиконання рішення суду без поважних причин станом на 18.10.2023 року був відсутній.

30.10.2023 року вимогою виконавця зобов`язано боржницю виконати рішення суду та 03.11.2023 року о 14.00 год. бути присутньою за адресою: АДРЕСА_2 , при проведенні виконавчих дій щодо перевірки виконання рішення суду.

30.10.2023 року позивачка звернулась із поясненнями до відповідача, у яких повідомила, що вона звернулась до виконавчої служби із клопотанням про відкладення виконавчих дій у зв`язку із поданням до суду, який видав виконавчий документ, заяви про роз`яснення рішення суду в частині його виконання. Окрім того, зазначила про свій намір добровільно виконати рішення суду, після усунення ряду факторів, що це унеможливлюють. Також повідомила про подання до суду клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

03.11.2023 року за результатами здійснення перевірки щодо виконання боржником рішення суду, державним виконавцем встановлено факт повторного невиконання рішення суду без поважних причин, про що складено акт.

03.11.2023 року відповідач прийняв постанову про накладення штрафу на позивачку у ВП № 69080985 розмірі 3400 грн за повторне невиконання рішення суду у справі № 522/97/20 без поважних причин.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначила, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин був відсутній, що підтверджується викладеними у позові обставинами.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 31 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Статтею 32 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3).

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судом, первісна постанова від 18.10.2023 року про накладення на позивачку штрафу у розмірі 1700 грн скасована у судовому порядку.

Предметом оскарження у цій справі є постанова про накладення штрафу на позивачку за повторне невиконання рішення суду від 03.11.2023 року.

Із урахуванням того, що первісна постанова про накладення штрафу у розмірі 1700 грн скасована у судовому порядку, факт повторного невиконання рішення суду відсутній, тому підстави для застосування до позивачки штрафу у подвійному розмірі на підставі ч. 2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження відсутні.

Варто також зауважити, що станом на дату винесення постанови про накладення на позивачку штрафу у подвійному розмірі, а саме 03.11.2023 року, також був відсутній факт невиконання рішення суду без поважних причин.

Підставою для застосування до боржника відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону №1404-VIII, є невиконання ним рішення суду без поважних причин, встановлене державним виконавцем.

28.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця, що підтверджується штампом суду про реєстрацію вхідної кореспонденції №84866/23 від 28.09.2023 року.

У вказаній заяві заявлено такі вимоги: 1. Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. неправомірними; 2. Скасувати Вимогу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. неправомірними від 27.09.2023 року. 3. Зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. розглянути Клопотання ОСОБА_1 та надати письмову відповідь на нього.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2023 року у межах цивільної справи №522/97/20 відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця, заінтересовані особи: Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюта В.І., ОСОБА_6 , Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

03.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного суду із заявою про роз`яснення рішення суду у справі №522/97/20 в частині його виконання, що підтверджується штампом суду про одержання.

Судом встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.10.2023 року заяву про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року залишено без руху.

09.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про відстрочення виконання рішення суду, якою просила: «надати відстрочку виконання судового рішення по виконавчому документу № 522/97/20, виданого 15.06.2021 Приморським районним судом м. Одеси, яким зобов`язано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в АДРЕСА_3 , а у разі відмови добровільно повернути дитину ОСОБА_3 , зобов`язано ОСОБА_1 передати дитину батькові ОСОБА_4 , - на період розгляду Верховним Судом тісно пов`язаної справи № 522/16078/19, провадження: 22-ц/813/4092/23, але не більше одного року із моменту прийняття такого рішення», що підтверджується штампом суду про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2023 року у межах цивільної справи №522/97/20 прийнято у провадження заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду від 09 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її за постійним місцем проживання.

Станом на дату винесення оскаржуваної постанови від 03.11.2023 року, ані скарга, ані подані боржницею заяви про роз`яснення та відстрочення виконання рішення суду не були розглянуті.

Викладені вище обставини у своїй сукупності свідчать про наявність об`єктивних обставин, які перешкоджали боржниці виконати рішення суду станом на дату винесення оскаржуваної постанови від 03.11.2023 року, зокрема відсутність розуміння у боржниці процедури виконання цього рішення.

Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено доводи позивачки про наявність обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для виконання виконавчого документу станом на дату винесення оскаржуваної постанови 03.11.2023 року, примусове виконання якого здійснюється у межах виконавчого провадження №69080985, а також скасування у судовому порядку первісної постанови про накладення штрафу, що виключає повторність невиконання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246, 287 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 03.11.2023 року, ухвалену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. у виконавчому провадженні № 69080985 з примусового виконання виконавчого листа № 522/97/20, що виданий 15.06.2021 Приморським районним судом м Одеси про зобов? ОСОБА_2 повернути неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця постійного проживання в АДРЕСА_1 .

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов