Справа № 620/11763/24
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/11763/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

зобов`язати відповідача виплатити позивачу донарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням коефіцієнту його підвищення з 01.03.2018 по 11.12.2020 у сумі 1 989 973,95 грн (один мільйон дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 95 копійок), яка визначена судом відповідно до розрахунку наведеного в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі №620/7247/23.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач до суду надіслав відзив на позовну заяву у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи заперечення тим що ним на виконання судового рішення у справі № 620/7247/23 позивачу був донарахований та виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Лукашової О.Б. від 09.09.2024 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лукашової О.Б. у справі №620/11763/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 10.09.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 09.09.2024 про відвід судді Чернігівського окружного адміністративного суду Лукашової О.Б. від розгляду позовної заяви у справі №620/11763/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою від 20.09.2024 відмовлено у задоволені клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.09.2024 заява позивача про забезпечення доказів залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №620/11763/24 у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою суду від 23.09.2024 клопотання ОСОБА_1 про повернення відзиву без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 23.09.2024 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) надати до суду довідку про донарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 по 11.12.2020 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі №620/7247/23 та докази виплати донарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 по 11.12.2020 (у разі здійснення такої виплати).

Ухвалою від 26.09.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №620/11763/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалами суду від 27.09.2024:

клопотання ОСОБА_1 про повернення без розгляду розрахунку у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду;

клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду;

у задоволенні клопотання позивача про залучення Національного агентства з питань запобігання корупції у якості третьої особи до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити дії відмовлено;

у клопотанні позивача про розгляд справи з повідомленням викликом учасників справи відмовлено;

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу відмовлено;

заяву позивача від 24.09.2024 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду;

заяву позивача від 24.09.2024 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду;

клопотання ОСОБА_1 про повернення касаційної скарги на постанову Шостого апеляційного суду від 29.07.2024 року по справі №620/7247/23 "під назвою" відзив з додатками по справі 620/11763/24 року повернуто без розгляду;

клопотання представника відповідача задоволено та продовжено ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) строк для подачі відзиву.

Ухвалою суду від 04.11.2024 заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про забезпечення доказів у справі № 620/11763/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 620/7247/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів задоволено частково; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 донарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 - 11.12.2020 року, відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, з урахуванням коефіцієнту підвищення по 11.12.2020 року, (з урахуванням правових висновків, наведених у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 826/18143/14, від 08.11.2022 у справі №460/15639/21, від 27.01.2022 у справі №580/5185/20, від 31.05.2022 у справі №640/9712/20), із урахуванням раніше обрахованої суми судом по справі №620/6246/20; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 40-45).

Відповідно до розрахунку від 09.09.2024 № 09.2/22616/24-Вн, наданого відповідачем, позивачу на виконання вище вказаної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду донараховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені становить 169,20 грн, після утримання військового збору 166,66 грн (а.с. 124).

Платіжною інструкцією від 10.09.2024 № 5299 (оплачено 13.09.2024) позивачу на виконання судового рішення у справі № 620/7247/23 перераховано 166,66 грн (а.с. 122).

Не погодившись з діями відповідача та вважаючи їх протравними позивач звернувся до суду з цим позивом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; «у межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Статтями 8, 55 Конституції України гарантовано звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Приписами частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, право особи на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі поновлення працівника на роботі, є її конституційним правом.

Повноваження адміністративних судів та порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Судовий захист та поновлення прав, свобод, інтересів особи, що зазнали порушення внаслідок ухвалення рішень, учинення дій або бездіяльності органами публічної влади, їх посадовими і службовими особами, неможливий без забезпечення виконання судового рішення, ухваленого на користь особи.

Конституція України містить приписи з питань виконання судових рішень, зокрема: визначає обов`язковість судового рішення як одну з основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129); установлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання (друге речення частини першої статті 129-1); покладає на державу обов`язок забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку (частина друга статті 129-1).

Положеннями частин другої та третьої статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тож, виконання судового рішення є невідокремним складником права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Суд звертає увагу, що резолютивна частина постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 620/7247/23 не містить суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яку необхідно нарахувати позивачу та зобов`язання її виплатити. Разом з цим, нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може розглядатись окремо від виплати.

Судом встановлено, що відповідачем нарахований та виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені на виконання судового рішення у справі № 620/7247/23.

Однак позивач не погоджується з сумою нарахованого та виплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, що і стало підставою для звернення до суду.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Наведене свідчить, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом.

У цій справі, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом тому, що вважає, що протиправними діями відповідача щодо суми нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання постанови від 29.07.2024 у справі № 620/7247/23, порушено його права та посилається, що розмір суми, що підлягає нарахуванню на виконання судового рішення визначена у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції.

Суд зауважує, що предметом позову у цій справі є зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, що був нарахований на виконання постанови суду апеляційної інстанції у справі № 620/7247/23.

Визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є предметом розгляду у цій справі, а досліджувався у справі № 620/7247/23.

Ураховуючи викладене, та те що відповідач виплатив нараховану суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Також суд звертає увагу, що в силу статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1, пунктів 16, 18 частини 3 статті 18 Закону№1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, передбачених Законом №1404-VIII, приватних виконавців.

При цьому вирішення питання належного нарахування суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, лежить в площині виконання судового рішення у справі № 620/7247/23 і має виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця.

Також суд зазначає, що положеннями частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 620/7247/23 порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для відмови у їх задоволенні.

Підстави для розподілу судових витрат відстуні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.11.2024.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Олена ЛУКАШОВА