Справа № 560/10380/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

04 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 78 від 12.06.2024 року про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

2. Зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоди:

- період навчання з 01.09.1981 по 04.07.1985 року у Хмельницькому педагогічному училищі;

- період роботи з 28.08.1985 по 15.10.1986 року на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Світанок»;

- період з 16.10.1986 по 08.08.1990 року на посаді вихователя дитячого садочку в колгоспі «Україна»;

- період роботи з 11.02.1991 по 31.10.1991 року на посаді помічника вихователя у дитячому садочку № 14 м. Балтійська;

- період роботи з 01.11.1991 по 14.12.1991 року на посаді вихователя у дитячому садочку № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- період роботи з 17.12.1991 по 20.02.1992 року вихователя у дитячому садочку № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- період роботи з 03.03.1992 по 19.04.1992 року вихователя у дитячому садочку № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- період роботи з 20.05.1992 по 13.07.1992 року вихователя у дитячому садочку № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- період роботи з 14.07.1992 по 31.07.2000 року вихователя у дитячому садочку № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- період догляду за дитиною 30.08.1994 року народження до досягнення нею трирічного віку.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2024 року про призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не зараховано періоди роботи, відображені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 07.04.1993, та відмовлено у призначення пенсії що, на думку позивача, позбавляє її права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 22.07.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження.

З 12.08.2024 по 10.09.2024 включно суддя перебував у відпустці.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що при аналізі поданих документів до страхового стажу, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 , не зараховано певні періоди роботи. Таким чином, страховий стаж позивача складає 13 років 08 місяців 12 днів (при необхідному страховому стажі 14 років), що є недостатньо для призначення пенсії по інвалідності, тому Головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Також заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Надає пояснення тотожні за змістом до пояснень представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується. Просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

05.06.2024 ОСОБА_1 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області області від 12.06.2024 року № 78 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно ст. 32 Закону України №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (14 років).

Страховий стаж позивача, за позицією Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, згідно поданих документів та даних персоніфікованого обліку складає 13 років 8 місяців 12 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу

позивача не зараховано:

- період навчання з 01.09.1981 по 04.04.1985 згідно довідки №195 від 03.04.1924, оскільки вказане ім`я не співпадає з паспортними даними. Крім цього, у витязі про зміну прізвища ім`я також не співпадає з паспортними даними;

- період з 28.08.1985 по 15.10.1986, з 16.10.1986 по 08.08.1990 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки не засвідчені печаткою та передують даті видачі трудової книжки. Вище вказані періоди частково зараховано згідно довідок про відпрацьовані вихододні № 30 від 07.05.2024, №245 від 07.05.2024;

- періоди з 11.02.1991 по 31.10.1991, з 17.12.1991 по 31.12.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки періоди роботи передують даті видачі трудової книжки;

- період з 01.11.1991 по 14.11.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки період роботи передує даті видачі трудової книжки та запис не засвідчено підписом та печаткою;

- періоди з 01.02.1992 по 20.02.1992 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991. Крім цього, періоди передують даті видачі трудової книжки.

- періоди з 03.03.1992 по 19.04.1992, з 20.05.1992 по 13.07.1992 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 « Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991. Крім цього, періоди роботи передують даті видачі трудової книжки та записи не засвідчено підписом та печаткою;

- період з 14.07.1992 по 31.07.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_4 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 « Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991.

- період догляду за дитиною 30.08.1994 р.н. до досягнення нею трирічного віку, оскільки надано скановану копію свідоцтва про народження засвідчену нотаріусом Р.Ф. Для зарахування необхідно надати оригінал документу та відомості про виховання дитини до трьох років.

Позивач з таким рішенням не погоджується, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться відповідно до вимог Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Згідно частини 1 статті 32 Закону №1058-IV для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи у віці від 56 років до досягнення особою 59 років включно становить 14 років.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

У цій справі спірним є незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, навчання та догляду за дитиною, внаслідок якого відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності.

Вирішуючи питання щодо можливості зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 28.08.1985 по 15.10.1986, з 16.10.1986 по 08.08.1990, з 11.02.1991 по 31.10.1991, з 17.12.1991 по 31.12.1991, 01.11.1991 по 14.11.1991, суд враховує наступне.

Згідно із ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наразі діючою залишається Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Мін`юсту, Мінсоцзахисту та Мінпраці від 29.07.1993 р. № 58.

З матеріалів справи суд встановив, що позивач до заяви про призначення пенсії по інвалідності подала трудову книжку серії НОМЕР_2 від 07.04.1993, яка має відмітку в правому верхньому куті Дублікат та містить записи про усі спірні періоди її трудової діяльності.

Згідно з п.5.1, 5.2 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Пунктом 5.3 Інструкції № 58 визначено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Отже, внесення до дублікату записів про минулі періоди роботи працівника вносяться при наявності належно оформлених документів у хронологічному порядку, а тому дата видачі дублікату може бути пізнішою, ніж вказані у ньому періоди роботи працівника.

При цьому, виходячи з аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, в тому числі по видачі її дублікату.

Аналогічні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки", за змістом пункту 4 якої відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд звертає увагу, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи з 28.08.1985 по 15.10.1986, з 16.10.1986 по 08.08.1990, з 11.02.1991 по 31.10.1991, з 17.12.1991 по 31.12.1991, 01.11.1991 по 14.11.1991.

Стосовно незарахування періодів роботи з 01.02.1992 по 20.02.1992, з 03.03.1992 по 19.04.1992, з 20.05.1992 по 13.07.1992, з 14.07.1992 по 31.07.2000, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як передбачено частиною другою статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Враховуючи, що позивач працювала на території Російської Федерації до набрання чинності Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" - доводи відповідача є безпідставними.

Таким чином, суд відхиляє посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, покладені в основу спірного рішення від 12.06.2024, на ту обставину, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди та Конвенції.

Отже, відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи помічником вихователя та вихователем у м. Балтійськ, РФ.

Щодо неврахування періоду навчання з 01.09.1981 по 04.07.1985 року у Хмельницькому педагогічному училищі, слід зазначити наступне.

Період навчання з 01.09.1981 по 04.07.1985 підтверджується записом в трудовій книжці, зокрема зазначено: До прийняття на роботу дитячий садок №14 м. Балтійська загальний трудовий стаж складає чотири роки одинадцять місяців 9 днів. Зав. д/c № НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Окрім того, відповідно до копії архівної довідки від 03.04.2024 №195, ОСОБА_3 1966 р.н. (Лис) у 1981 році була зарахована на навчання до Хмельницького педагогічного училища по спеціальності «Виховання в дошкільних установах», що підтверджується Рішенням Державної кваліфікаційної комісії 4 липня 1985 р. ОСОБА_4 було присвоєно кваліфікацію вихователя дошкільної установи і 4 липня 1985 р., видано диплом НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Згідно заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.05.2024 року №229/31.17-93 внесені зміни щодо актового запису про шлюб №133 складений 02.03.2017 а саме виправлення власного імені нареченої з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Суд зауважує, що наявність розбіжності в імені позивача в дипломі є наслідком неправильного перекладу імені з російської на українську мову. Тому, за наявності інших беззаперечних доказів про навчання, така розбіжність не може бути підставою для не зарахування вказаного періоду до трудового стажу.

Щодо неврахування періоду догляду за дитиною 30.08.1994 року народження до досягнення нею трирічного віку, слід зазначити наступне.

Згідно із пунктом «ж» статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

До 1 січня 2004 року час догляду за дитиною до трьох років зараховується до страхового стажу матері, яка на час народження дитини не перебувала у трудових відносинах, на підставі свідоцтва про народження дитини.

Так, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, відмова у врахуванні періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мотивована тим, що заявником надано скановану копію свідоцтва про народження, засвідчену ОСОБА_8 .

Суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1).

Згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, в разі подання сканованої копії свідоцтва про народження дитини пенсійний орган повинен був у розписці переліку отриманих/відсутніх документів зробити відповідну відмітку та встановити строк для подання додаткових документів (оригіналу свідоцтва).

Однак, в матеріалах справи немає інформації стосовно того, що пенсійний орган здійснив вказані дії.

Окрім того, згідно п. 2.23. Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Слід зазначити, що свідоцтво про народження не є документом про стаж, вік чи заробітну плату.

Отже, доводи пенсійного органу є необґрунтованими, що, своєю чергою, призвело до протиправного не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною 30.08.1994 року народження до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 78 від 12.06.2024 року про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 слід визнати протиправним ти скасувати.

Визначаючись щодо способу захисту порушеного права позивача, суд враховує таке.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Суд звертає увагу, що позивач за принципом територіальності звернулася із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, тому, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди: з 28.08.1985 по 15.10.1986, з 16.10.1986 по 08.08.1990, з 11.02.1991 по 31.10.1991, з 17.12.1991 по 31.12.1991, 01.11.1991 по 14.11.1991, з 01.02.1992 по 20.02.1992, з 03.03.1992 по 19.04.1992, з 20.05.1992 по 13.07.1992, з 14.07.1992 по 31.07.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; період навчання з 01.09.1981 по 04.07.1985 в Хмельницькому педагогічному училищі; період догляду за дитиною 30.08.1994 р.н. до досягнення нею трьохрічного віку.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 05.06.2024, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стало протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача, пов`язані із сплатою судового збору, саме з бюджетних асигнувань цього відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 78 від 12.06.2024 року про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи: з 28.08.1985 по 15.10.1986, з 16.10.1986 по 08.08.1990, з 11.02.1991 по 31.10.1991, з 17.12.1991 по 31.12.1991, 01.11.1991 по 14.11.1991, з 01.02.1992 по 20.02.1992, з 03.03.1992 по 19.04.1992, з 20.05.1992 по 13.07.1992, з 14.07.1992 по 31.07.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; період навчання з 01.09.1981 по 04.07.1985 в Хмельницькому педагогічному училищі; період догляду за дитиною 30.08.1994 р.н. до досягнення нею трьохрічного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2024 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79016 , код ЄДРПОУ - 13814885)

Головуючий суддя В.К. Блонський