Справа № 160/31345/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/31345/23
Суддя І інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №44082/03-16 від 27.10.2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року згідно довідки №496 від 10.10.2023 року на підставі заяви №519 від 20.10.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.11.2023 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року позовну заяву задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, оформлене листом №44082/03-16 від 27.10.2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року згідно довідки №496 від 10.10.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.11.2023 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для зарахування у подвійному розмірі періодів роботи позивача з 18.04.2011 року по 29.09.2021 на посадах молодшої сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих, сестри господині відділення легеневого туберкульозу, молодшої медичної сестри (санітарка-палатка) туберкульозного відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.10.2023 року позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок з 01.11.2023 року пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якій просила зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії період роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №44082/03-16 від 27.10.2023 року відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії протиправним, позивач звернулася до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Приписами до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до норм ч.4. ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

В той же час, згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 :

- 18.04.2011 року прийнята на постійну посаду молодшою медичною сестрою з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №4 (наказ №23к від 18.04.2011 року);

- 21.06.2011 року проведена позачергова атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2;

- 03.02.2012 року Обласний комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» перейменовано в Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» Дніпропетровської обласної ради (рішення Дніпропетровської обласної ради №249-ІІ/VI від 03.02.2012 року);

- 01.04.2013 року переведена молодшою медичною сестрою по догляду за хворими Відділення легеневого туберкульозу №2 (наказ №82 від 28.03.2013 року);

- 04.06.2015 року проведена атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 (Наказ №103 від 04.06.2015 року);

- 08.01.2019 року згідно рішення ДОР №342-13/VII від 22.06.2018 року Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» Дніпропетровської обласної ради реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради;

- 30.04.2021 року назву відділення легеневого туберкульозу №2 змінено на туберкульозне відділення;

- 25.08.2021 року назву туберкульозного відділення змінено на туберкульозне відділення №6;

- 29.09.2021 року звільнено за угодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ №200-ос від 29.09.2021 року).

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка №496 від 10.10.2023 року, яка видана КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, відповідно до якої позивач працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2», комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер», комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР:

- за період з 18.04.2011 року по 31.03.2013 року на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №4;

- за період з 01.04.2013 року по 29.09.2021 року на посаді молодшої медичної сестри палатної туберкульозного відділення №6.

Отже, під час розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачами, що протягом спірного періоду позивач працювала в інфекційному закладі охорони здоров`я.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідачами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи встановлено і не заперечується відповідачами, що протягом спірного періоду позивач працювала в інфекційному закладі охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в рішенні №44082/03-16 від 27.10.2023 року на те, що пільговий стаж позивача за періоди після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є хибними, а тому вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.11.2023 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум, не врахував того, що рішення про відмову в перерахунку пенсії відносно позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало документи позивача і вирішувало питання щодо зарахування періодів у подвійному розмірі і перерахунок пенсії.

Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо перерахунку з 01.11.2023 року пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум, має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року змінити частині визначення органу, на який покладено обов`язок щодо перерахунку з 01.11.2023 року пенсії за віком ОСОБА_1 , виклавши абзаци третій його резолютивної частини в наступній редакції.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 01.11.2023 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 18.04.2011 року по 29.09.2021 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова