Справа № 380/6505/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6505/24 пров. № А/857/23174/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року, головуючий суддя Лунь З.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Хмельницькій області, ГУПФУ у Львівській області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.11.2023 року № 84 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії, про що прийняти відповідне рішення, періоди: половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання за період з 28.06.2003 року по 31.08.2003 року, що становить 1 місяць і 1 день; з 01.05.2020 року по 30.10.2023 року, що становить 3роки і 6 місяців; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 03.11.2023 року він звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, однак Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, всупереч вимогам ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію не був зарахований час проходження служби період з 01.05.2020 року по 30.10.2023 року. На думку позивача, станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії (03.11.2023 року), вислуга років, що дає право на пенсію відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» становила більше 25 років, при цьому стаж роботи на посадах прокурорів більше 15 років. Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим рішення від 10.11.2023 року №84 є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позову, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 24.06.2004 року по 17.11.2023 року працював в органах прокуратури, що підтверджується записами трудової книжки.

У період з 07.04.2020 року до 13.11.2021 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а з 14.11.2021 року до 08.10.2023 року у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 03.11.2023 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

10.11.2023 за результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 84 за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» через відсутність необхідного 25 річного стажу за вислугу років.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.11.2023 року №84 відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Страховий стаж встановлено 20 років 05 днів. Спеціальний стаж ОСОБА_1 відповідно до статті 86 Закону №1697-VII складає 21 роки 7 місяць 3 дня, у тому числі на посадах прокурорів слідчих прокуратури 19 років 03 місяці 07 днів та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання (2роки 03місяці 26днів). Зазначено, що результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано періоди: 01.05.2020 року по 30.10.2023 року (період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та період перебування у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду), оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що зарахування до страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе лише у разі отримання допомоги по такому догляду, з якої сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідним органом соціального захисту. Оскільки в період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку з 01.05.2020 року по 30.10.2023 року він не отримував відповідну допомогу та відповідно в цей період не сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому такий період не включається до страхового стажу. Також, період навчання позивача у Львівському національному університеті імені Івана Франка з 28.06.2003 року до 31.08.2003 року не підтверджений.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII, статтею 86 якого врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до ч. 8 ст. 86 Закону №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних правових норм у їх сукупності слідує, що для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст.86 Закону №1697-VII необхідним є:

- встановлення факту роботи позивача безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора;

- наявність у позивача на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

При цьому, стаж роботи на посадах прокурорів та вислуга років, що дає право на пенсію згідно з ст.86 Закону №1697-VII є різними поняттями, оскільки до відповідної вислуги можуть бути включені періоди роботи особи не лише в органах прокуратури, а й на інших посадах, перелік яких визначено частиною 6 статті 86 Закону №1697-VII.

Як вже зазначалося судом раніше, підставою для прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років стало посилання територіального органу ПФУ на те, що до страхового стажу не зараховано періоди: 01.05.2020 року по 30.10.2023 року (період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та період перебування у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду), оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону №1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону №1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування.

Разом з тим, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

З огляду на наведене, доводи відповідача про відсутність індивідуальних відомостей у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо сплати страхувальником за позивача соціальних внесків за спірні періоди є необґрунтованими, відтак позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу та до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії період з 01.05.2020 року по 30.10.2023 року, що становить 3 роки і 6 місяців підлягають задоволенню.

При цьому, як вірно зазначив суд попередньої інстанції про те, що позивач здобував освіту у Львівському національному університеті імені Івана Франка право, денна форма у періоді з 01.09.1999 року - 27.06.2003 року, що підтверджується дипломом бакалавра з додатком від 27.06.2003 року та з 01.09.2003 року - 30.06.2004 року, що підтверджується дипломом спеціаліста з додатком від 30.06.2004

Доказів про те, що у період з 28.06.2003 року до 31.08.2003 року позивач навчався у Львівському національному університеті імені Івана Франка, право, денна форма, позивач суду не надав, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що період роботи на посадах прокурорів органів прокуратури становить 21 роки 7 місяць 3 дня, та з урахуванням періоду з 01.05.2020 року по 30.10.2023 року (період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та період перебування у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду), що в сукупності складає понад 25 років, з яких понад 15 років стажу роботи на посадах прокурорів, колегія суддів дійшла висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області безпідставно відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, відповідно до норм ч. 2 ст. 9 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків даної постанови.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяв не у спосіб визначений законами та Конституції України.

Проте, зважаючи на висновки Верховного суду у постанові від 08 лютого 2024 року при розгляді справи № 500/1216/23, апеляційний суд зауважує, що дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років із урахуванням висновків суду, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що приймав рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про часткову підставність та обґрунтованість позовних вимог, відтак такі підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити.

Також, відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при поданні адміністративного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачено судовий збір в розмірі 3633,60 грн.

Оскільки, Восьмий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то таким чином на користь позивача слід стягнути 3028 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі №380/6505/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.11.2023 року № 84 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсі період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та період перебування у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з 01.05.2020 року по 30.10.2023 року, що становить 3 роки і 6 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 21318350) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич