Справа № 520/26826/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

30 жовтня 2024 р. Справа № 520/26826/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в невиплаті мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог п.2 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця станом на момент її виплати за рішенням суду або в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця відповідно до останньої займаної мною штатної посади в військовій частині НОМЕР_2 в випадку, якщо станом на момент виплати я буду звільнений : лав Збройних Сил України або проходитиму військову службу в іншій військовій частині;

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в невиплаті мені відшкодування витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023, протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до наказ Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 Про затвердження Інструкції пр відрядження військовослужбовців Збройних Сил України відшкодування мені витрати І- відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023;

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в утриманні з усіх вид мого грошового забезпечення грошових коштів у якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог Закону України від 19.06.2022 № 2308-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України ще особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в бойових діях в умовах воєнного стану відшкодування мені грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали.

Для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно було надати до суду уточнену позовну заяву (відповідно до кількості учасників справи), в якій визначити позовні вимоги в прохальній частині чітко та конкретизовано, із зазначенням у позовних вимогах дати, з якої позивач вважає свої права порушеними та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Крім того, позивачу було роз`яснено, що згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, наслідком невиконання вимог ухвали від 30.09.2024 є прийняття судом рішення про повернення позову.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху відправлена позивачу засобами поштового зв`язку та отримана 19.10.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.10.2024 до канцелярії суду позивач подав уточнену позовну заяву, в якому просить суд:

1. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені, всупереч вимог пп.1 п.3 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправною.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог пп.1 п.З ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02,2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги здійснити виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця.

3. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені відшкодування витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023, протиправною.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України здійснити відшкодування мені витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023.

5. Визнати дії військової частини НОМЕР_2 , яка полягають в утриманні з усіх видів мого грошового забезпечення грошових коштів у якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, протиправними.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог Закону України від 19.06.2022 № 2308-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в бойових діях в умовах воєнного стану здійснити відшкодування мені грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

7. З метою встановлення точної ціни позову відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України для забезпечення позову затребувати в військовій частині НОМЕР_2 розмір грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Позивач в тексті уточненої позовної заяви, вказує що у листі за підписом директора Департаменту заробітної плати та умов праці міністерства соціальної політики України від 24.07.2013 № 774/13/84-13 Щодо поширення КЗпП на військовослужбовців зазначено, що ст. 3 КЗпП України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Виходячи з наведеного повідомляємо, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Щодо строку звернення за підйомною допомогою зазначає, що відповідно до п.13 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання. 18.08.2021 позивач прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , де наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.08.2021 №166 його було зараховано до списків особового складу і він приступив до виконання службових обов`язків за посадою. 13.12.2021 позивач звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 про виплату йому підйомної допомоги. Вказує, що ним не пропущений трирічний строк звернення щодо отримання підйомної допомоги.

Щодо тримісячного строку звернення до суду зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Відповідно до ч,4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Відповідь командира військової частини НОМЕР_2 від 16.07.2024 №1447 позивач отримав на руки особисто 24.07.2024, її передав йому офіцер військової частини НОМЕР_2 , який відвідав місце його перебування в складі сил і засобів оперативно-тактичного угруповання Запоріжжя. Вважав, що тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, розпочався з 25.07.2024 відповідно до ч.1 ст.120 КАС України. Саме 24.07.2024 зі змісту відповіді військової частини НОМЕР_2 від 16.07.2024 №1447 позивач довідався про фактичну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 . Саме з 25.07.2024 розпочалось обчислення тримісячного строку для звернення мене до адміністративного суду. Зазначає, що до адміністративного суду звернувся з позовною заявою 17.09.2024 (менше, аніж 2 місяці після отримання ним на руки відповіді військової частини НОМЕР_2 від 16.07.2024 №1447).

Таким чином, зазначає, що ним не пропущені загальний строк позовної давності (3 роки) відповідно до ст.257 ЦК України, строк звернення до суду (3 місяці) відповідно до вимог ч.4 ст.122 КАС України та десятиденний строк на виправлення недоліків, зазначених в Ухвалі Харківського адміністративного суду від 30.09.2024 про залишення позовної заяви без руху в справі № 520/26826/24 відповідно до вимог ч.2 ст. 169 КАС України.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає, що за нормами Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до адміністративного суду. При цьому, можливості застосування норм Цивільного кодексу в цій частині та, зокрема, загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає.

Таким чином, застосування строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, не застосовується при розгляді даної категорії справ, оскільки позивач звернувся до адміністративного суду, отже при вирішенні цієї справи слід застосовувати положення КАС України.

Щодо посилань відповідача на лист за підписом директора Департаменту заробітної плати та умов праці міністерства соціальної політики України від 24.07.2013 № 774/13/84-13 "Щодо поширення КЗпП на військовослужбовців", суд зазначає, що вказаний лист не є нормативно -правовим актом, а носить інформаційний характер.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд застосовує правовий висновок Верховного Суду у рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, за яким, зокрема, Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статті 43 Конституції України). Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. У Рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення). Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічні правові висновки містяться постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року справа № 480/1364/23.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №755/10947/17), суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Відтак, спірні правовідносини у даній справі, яка розглядається, регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 та від 17.08.2023 року у справі № 380/14039/22.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

З даним адміністративним позовом позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду 24.09.2024 року.

Тобто, позивач звернувся з позовними вимогами щодо відшкодування витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023 та щодо відшкодування грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу його участі з 20.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з пропуском строку звернення до суду встановленого ст.233 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До того ж, звертаючись до суду із заявою, позивач не надав клопотання про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням причин його пропуску.

Суд не наділений повноваженнями поновлювати пропущений процесуальний строк позивачу з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Також суд зазначає, що в прохальній частині позивач просить суд визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в невиплаті підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправними та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог п.2 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця станом на момент її виплати за рішенням суду або в розмірі місячного грошовогс забезпечення на військовослужбовця відповідно до останньої займаної мною штатної посадь в військовій частині НОМЕР_2 в випадку, якщо станом на момент виплати я буду звільнений : лав Збройних Сил України або проходитиму військову службу в іншій військовій частині.

Позивачем заявлено позовні вимоги, які не містять дати, з якої позивач вважає свої права порушеними.

Таким чином, суду також неможливо встановити, чи дотримано позивачем сроки звернення до суду.

Отже, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно було надати до суду уточнену позовну заяву із зазначенням у позовних вимогах дати, з якої позивач вважає свої права порушеними.

Однак, позивач в уточненній позовній заяві від 28.10.2024 виклав вказані вимоги в насутпній редакції "1.Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені, всупереч вимог пп.1 п.3 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправною.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог пп.1 п.З ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02,2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги здійснити виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця."

Відтак, суд зазначає, що позивач не усунув недоліки в цій частині, а саме не зазначив у позовних вимогах дати, з якої позивач вважає свої права порушеними.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, оскільки позивач не усунув недоліки, визначені в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 в адміністративній справі №520/26826/24 позовна заява підлягає поверненню в частині позовних вимог:

1. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені, всупереч вимог пп.1 п.3 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправною.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог пп.1 п.З ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02,2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги здійснити виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця.

3. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені відшкодування витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023, протиправною.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України здійснити відшкодування мені витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023.

5. Визнати дії військової частини НОМЕР_2 , яка полягають в утриманні з усіх видів мого грошового забезпечення грошових коштів у якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 20.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, протиправними.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог Закону України від 19.06.2022 № 2308-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в бойових діях в умовах воєнного стану здійснити відшкодування мені грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 20.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 169, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачу в частині позовних вимог:

1.Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені, всупереч вимог пп.1 п.3 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправною.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог пп.1 п.З ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02,2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги здійснити виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця.

3. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в невиплаті мені відшкодування витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023, протиправною.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України здійснити відшкодування мені витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023.

5. Визнати дії військової частини НОМЕР_2 , яка полягають в утриманні з усіх видів мого грошового забезпечення грошових коштів у якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 20.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації, протиправними.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог Закону України від 19.06.2022 № 2308-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в бойових діях в умовах воєнного стану здійснити відшкодування мені грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 20.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. О. Супрун