Справа № 400/3547/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 р. Категорія: 106020000м. ОдесаСправа № 400/3547/24
Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України), в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 30 000 грн.; - зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 30 000 грн., мотивуючи його тим, що позивач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 та з 02.06.2023 року перебуває на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю. У період проходження служби з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а тому позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що позивач відповідно до діючого законодавства та в силу несення ним служби під час воєнного стану у районі безпосереднього ведення бойових дій, виконуючи бойове розпорядження надане підрозділу, мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, котра йому не нараховувалась та не виплачувалась внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 та з 02.06.2023 року перебуває на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю.

У період проходження служби з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

На його запитання до командування частини, та в тому числі у відповідь на адвокатський запит листом № 12/5964-23-Вих. від 15.11.2023 року, відповідач повідомляв, що виплата означеної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України щодо визначення районів безпосереднього ведення бойових дій, до яких місце несення служби позивачем не відносилось, відтак він не мав права на отримання додаткової винагороди, відповідно - його не було включено до відповідних наказів про виплату додаткової винагороди.

Відповідно до розрахункових листів за червень 2023 року грудень 2023 року сума нарахованої що ОСОБА_1 додаткової винагороди становить: червень 2023 року 0,00 грн., липень 2023 року 0,00 грн., серпень 2023 року 0,00 грн., вересень 2023 року 16 000, 00 грн. (16 к.д.) та 967, 74 грн. ( 1 к.д.), жовтень 2023 року 0,00 грн., листопад 2023 року 19 354, 84 грн. (20 к.д.), грудень 2023 року 30 000, 00 грн. (30 к.д.).

Позивач, зазначивши, що додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року у повному обсязі не нараховувалась, звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у складі Військової частини НОМЕР_2 без доказів того, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), не створює для відповідача обов`язку нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000, 00 грн.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

На виконання Указу Президента України від 24.02.2024 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та Указу Президента України від 24.02.2024 № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168, пунктом 1-1 якої (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, застосовується з 01.06.2023) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (пункт 1-2 Постанови № 168).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260, зі змінами, чинними на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацами п`ятнадцятим, шістнадцятим пункту 2 розділу I Порядку № 260 до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Відповідно до п. 9 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку № 260 врегульовані розділом XXXIV.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV цього Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах, зокрема, 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Згідно з приписами пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку № 260).

Відповідно до положень абзацу 27 пункту 2 розділу ХХХІV Порядку 260 додаткова винагорода виплачується, зокрема, також в розмірі 6 000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

Ці положення (абзацу 27) застосовуються з 01.06.2023 року згідно пункту 4 наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень приймається наказ командира військової частини щодо бойового (спеціального) завдання, до якого залучалась особа та/або має право на отримання додаткової винагороди.

Відповідно до розрахункових листів за червень 2023 року грудень 2023 року сума нарахованої, що ОСОБА_1 додаткової винагороди становить: червень 2023 року 0,00 грн., липень 2023 року 0,00 грн., серпень 2023 року 0,00 грн., вересень 2023 року 16 000, 00 грн. (16 к.д.) та 967,74 грн. ( 1 к.д.), жовтень 2023 року 0,00 грн., листопад 2023 року 19 354, 84 грн. (20 к.д.), грудень 2023 року 30 000, 00 грн. (30 к.д.).

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 брав участь у бойових(спеціальних) завданнях, до якого залучалась особа та/або має право на отримання додаткової винагороди, про що прийнято наказ командира військової частини у спірний період, з урахуванням сплаченої суми додаткової винагороди, позивачем до суду надано не було та матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у складі Військової частини НОМЕР_2 без доказів того, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), не створює для відповідача обов`язку нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000, 00 грн.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 30000 грн. та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 02.06.2023 року по 31.10.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 30000 грн.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги в апеляційній скарзі апелянта про витребування у Військової частини НОМЕР_2 : витяг з бойового (их) журналу (ів) (ВПС ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в частині що стосується ОСОБА_1 за період з 02 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року; витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень в частині, що стосується ОСОБА_1 за період з 02 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року (або довідку про участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах за означений період) слід зазначити, що судом першої інстанції було вирішено питання про витребування даних доказів в ухвалі суду від 05 серпня 2024 року, однак відповідачем не надано витребуваної інформації, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції за наявними доказами в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року по справі № 400/3547/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький