Справа № 280/4566/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4566/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя Конишева О.В.) у справі №280/4566/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки від 12.03.2024 № ПШ 010410 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Неправомірність застосування штрафних санкцій позивач пов`язував з тим, що він не є автомобільним перевізником, в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», до якого можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 позов в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у цій справі обставини дають підстави для висновку про те, що саме позивач у спірних відносинах є автомобільним перевізником до якого, з огляду на встановлений факт порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», правомірно застосовано спірні штрафні санкцій. Такі висновки суд обгрунтував посиланням на інформацію з товарно-транспортної накладної, в якій визначено перевізника, посиланням на відеозапис, який здійснювався під час перевірки та з якого вбачається, що водій транспортного засобу зазначив, що автомобільним перевізником є ОСОБА_1 , з яким він і спілкувався, в телефонному режимі, з метою уточнення ідентифікаційного коду автомобільного перевізника.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що позивач є автомобільним перевізником. З цього приводу зазначає те, що встановлені у цій справі не підтверджують таких висновків суду першої інстанції, а прийнята до уваги судом ТТН не може бути визнана належним доказом, який би такий факт підтверджував, оскільки сторони можуть внести до

товарно-транспортної накладної будь-яку інформацію, яку вони вважають необхідною. За позицією позивача судом не встановлено обставин, які б достовірно свідчили про те, що у спірних відносинах позивач мав статус автомобільного перевізника.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що 06.02.2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп марки JANMІL, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

У відповідності до ст. 49 Закону України Про автомобільний транспорт, п. 4 Порядку № 422, водій транспортного засобу ОСОБА_2 пред`явив для перевірки посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ; свідоцтва про реєстрацію напівпричіпу марки JANMІL, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ; посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 ;

- товарно-транспортна накладна № 18 від 04.02.2024;

- протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00116-02614-22 від 22.11.2022;

- протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00116-02615-22 від 22.11.2022.

Під час перевірки водій не надав посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки, копію протоколу технічного стану транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , копію протоколу технічного стану транспортного засобу марки JANMІL, номерний знак НОМЕР_2 .

За висновком акту перевірки на момент здійснення рейдової перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки було виявлено порушення вимог ст. 34, ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: під час перевезення вантажів, перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу (ч. 8 ст. 35 ЗУ Про Дорожній рух).

В акті перевірки зазначено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_3 , а автомобільним перевізником ОСОБА_1 .

Водій ОСОБА_2 з актом перевірки № АР038194 був ознайомлений, пояснень не надав, акт засвідчив підписом.

Відповідачем було направлено ОСОБА_1 запрошення №15095/26/24-24 від 21.02.2024 на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, яке зафіксоване актом перевірки від 06.02.2024 №АР038194. Факт направлення запрошення підтверджується реєстром на відправлення рекомендованих листів з фіскальним чеком від 23.02.2024. Згідно роздруківки трекінгу (№043) відправлення було вручено особисто 11.03.2024.

Відповідно до п. 27 Порядку № 1567 справу про порушення було розглянуто 12.03.2024 року за наявними матеріалами. За результатом розгляду стосовно позивача було винесено постанову № ПШ010410 про застосування адміністративно- господарського штрафу за порушення вимог ст. 34, ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, у цій справі позивачем не ставляться під сумнів висновки органу державного контролю щодо встановлених перевіркою порушень вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Неправомірність застосування штрафних санкцій позивач пов`язує виключно з тим, що він у спірному випадку не виступав автомобільним перевізником, а отже до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції.

Надаючи оцінку такій позиції позивача, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, штрафні санкції можуть бути застосовані до автомобільних перевізників.

За приписами ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Таким чином, з огляду на суть спірних відносин, визначальним є встановлення того, чи був позивач, до якого застосовано штрафні санкції, автомобільним перевізником в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».

У спірному випадку встановлено, що транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп марки JANMІL, номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , натомість, в акті перевірки, а також в постанові про застосування штрафу, автомобільним перевізником визначено ОСОБА_1 позивача у справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини справи дають підстави стверджувати те, що відповідачем правильно визначено автомобільного перевізника.

Так, відповідно до товарно-транспортної накладної №18 від 05.02.2024 року, яка знаходилася у водія під час проведення перевірки на дорозі, автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезень вантжів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, товаро-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, ТТН обов`язково повинна містити інформацію, зокрема, щодо перевізника.

Оскільки у спірному випадку в ТТН було зазначено інформацію про перевізника ФОП ОСОБА_1 , то відповідачем обгрунтовано визначено в акті перевірки автомобільного перевізника.

Крім цього, дослідженні під час розгляду судом першої інстанції докази також підтверджують факт того, що саме позивач у спірному випадку був автомобільним перевізником.

Так, дослідженням матеріалів відеофіксації, яка здійснювалася під час перевірки, встановлено, що водій ОСОБА_2 зазначив, що автомобільним перевізником є ОСОБА_1 . З метою уточнення ідентифікаційного коду автомобільного перевізника, водій ОСОБА_2 зателефонував за номером, увімкнувши гучний зв`язок, і людина на запитання інспектора з ким вона розмовляє, відповіла, що він є ОСОБА_1 .

Ураховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстацнії погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме позивач у спірних правовідносинах мав статус автомобільного перевізника та є суб`єктом відповідальності передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №280/4566/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 31.10.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк