Справа № 646/1492/24
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/1492/24
№ провадження 2-а/646/12/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова в складі:

головуючої судді Бібіка О.В.,

за участю секретаря Петренко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Жерновнікова С.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Харків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, адвоката Жерновнікова С.О. звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови № 88 від 03.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , по справі про адміністративне правопорушення винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.01.2024 року, відповідачем відносно ОСОБА_1 , було винесено постанову за справою про адміністративне порушення передбачене ч. 2 ст. 210 1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення в сумі 5100 грн.

Вважає, що ця Постанова мусить бути скасованою у зв`язку з наступним. Суть порушення за яке ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності полягає в тому, що він отримавши повістку про явку 21.12.2023 року, не з`явився до районного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 09:00 годин 22.12.2023 року.

Зазначив, що фактично відповідач справу про адміністративне правопорушення відносно позивача не розглядав. Текст постанови було складено працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , який віддав ОСОБА_1 копію цієї постанови на наступний день після її складення, оскільки, як пояснив йому цей же працівник, на постанові мусив розписатись начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є відповідачем за цим позовом.

ОСОБА_1 не було завчасно, не менш ніж за три дні, повідомлено про те, що буде розглядатись справа про притягнення його до відповідальності. Внаслідок чого він не мав змоги підготуватись до захисту.

Оскаржувана постанова містить в собі вказівку про відсутність у ОСОБА_1 на утриманні осіб. Ця вказівка є неправильною оскільки на утриманні ОСОБА_1 , находиться неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 якого він вже 7 років виховую самостійно.

Не давши змоги надати позивачу пояснення, рішення по справі було прийнято, без врахування причин з яких він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.12.2023 року, ОСОБА_1 не з`явився за повісткою, оскільки він збирав документи, які підтверджують факт його самостійного виховання сина. Доказами таких дій ОСОБА_1 є довідка з гуртожитку від 22.12.2023р., Довідка з Куп`янського ліцею №3 де навчається неповнолітній син ОСОБА_1 - Кирил, копія його заяви до Служби у справах дітей по Київському району у м. Харкові.

В резолютивній частині оскаржуваної постанови міститься вказівка про врахуванні пом`якшуючих обставин. Однак не зважаючи на пом`якшуючі обставини, ОСОБА_1 було оштрафовано на максимально можливу суму передбачену санкцією ст. 2101 КУпАП Ці обставини свідчать про те, що оскаржувана постанова виносилась без врахування обставин справи, з порушенням процедури розгляду і з порушення права на захист.

Такими своїми діями, відповідач, порушив вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Також відповідачем було проігноровано процедуру розгляду справи, передбачену ст. 278, 279 КУпАП.

Приписами ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушенню, встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Позивач вважає, що відповідач порушив процедуру розгляду, порушив право на захист, не надав позивачу можливість скористатися правовою допомогою адвоката, не зажадай від нього пояснень і порушив процедуру розгляду справи. Як наслідок не були встановлені всі обставини справи та враховані пом`якшуючі обставини.

Це твердження ґрунтується на відсутності в оскаржуваній постанові опису обставин вчиненого правопорушення, що само по собі є порушенням вимог ч. 1 ст. 283 КУпАП.

Відповідач не з`ясовував у ОСОБА_1 причини його неприбуття вчасно за повісткою, не жадав від нього будь-яких пояснень, не надав йому можливості захищатись та не повідомив його про його права передбачені Конституцією України та кодексом України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з вищевказаним позивач просив суд скасувати постанову № 88 від 03.01.2024, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , по справі про адміністративне правопорушення винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомлений про дату час та місце розгляду справи, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв та клопотань не подали.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши надані на обгрунтування позову докази, дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 03.01.2024 року виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк, зазначений в отриманій ним повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для визначення його призначення на особливий період , за що передбачена відповідальність передбачена ч. 2 ст. 210 1 КУпАП. Правопорушення вчинено в особливий період. Згідно з резолютивною частиною постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн.

Резолютивна частина постанови від 03.01.2024 не містить послання на правову норму за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення.

Вказане не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, де прямо вказано, що у постанові про накладення адміністративного стягнення необхідно зазначити нормативно правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Вказана постанова у своїй мотивувальній частині містить висновок про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

При цьому не наведено посилання на докази повторного скоєння цього правопорушення на протязі року після накладення адміністративного стягнення за аналогічне правопорушення.

Містить оскаржувана постанова і посилання на скоєння правопорушення в особливий період.(а.с.5)

За це передбачено відповідальність ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» провадження у справах про адміністративні правопорушення за своїм характером є кримінально правові.

У контексті принципу «ніякого покарання без закону» ЄСПЛ зауважує, що «положення кримінального закону повинні тлумачитися суворо ... [адже] стаття 7 [Конвенції] … втілює принцип lex stricta, згідно з яким кримінальний закон не повинен розширено тлумачитися на шкоду обвинуваченому до ступеня, що дорівнює аналогії»

Відтак, відсутність у резолютивній частині оскаржуваної постанови посилання на норму закону за якою ОСОБА_1 визнано винуватим та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, призвело до правової невизначеності та порушило таку засаду як забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, передбачену ст. 7 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з доданих до позову документів, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого повторно 06.12.2023 Четверним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.15) Довідкою Куп`янського ліцею № 3 Куп`янської міської ради від 22.12.2023 року та Гуртожитку НАУ ХАЇ ім. М.Є.Жуковського № 10 від 22.12.2023, підтверджено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом зі своєю неповнолітньою дитиною. Місце знаходження матері дитини невідоме. Крім того, з акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 25.12.2023, вбачається, що позивач мешкає разом з сином без матері. (а.с. 16)

З наведеного слідує, що у постанові від 03.01.2024 року винесеній начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 вказано недостовірні данні, а саме: у п. 6 зазначено, що у ОСОБА_1 на утриманні осіб немає.

Крім того, не знайшли свого підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», на що посилається в оскаржуваній постанові відповідач, та спростовує посилання на це.

Доказів протилежного суду не надано.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

А згідно із статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається де адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд констатує, що вказані вище завдання при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідачем не виконано та винесено постанову, яка не відповідає вимогам закону.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, суд дійшов висновку, що адміністративне стягнення накладене постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 від 03.01.2024 на позивача незаконне та необґрунтовано, тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ст.ст. 7,247,251,252,278 КУпАП, ст.ст. 9,72-74,77,139,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 03.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2024.

Суддя О.В.Бібік