Справа № 200/3301/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року справа №200/3301/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року (повне судове рішення складено 30 липня 2024 року) у справі № 200/3301/24 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про:

визнання протиправним та скасування рішення від 10.05.2024 №72 про відмову у призначені пенсії; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи: з 07.08.1989 по 13.09.1993 роки на посаді волочильника кольорових металів на «Артемівському заводі по обробці кольорових металів ім. Е.Й. Квірінга» та ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів»; з 13.09.1993 по 29.06.1998 на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування на ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів»; з жовтня 2014 по червень 2016 роки, на посаді волочильника кольорових металів на ПАТ «Завод по обробці кольорових металів» з липня 2016 по квітень 2017 роки, на посаді волочильника кольорових металів у ТОВ «Завод кольорових металів»;

зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 02.05.2024 на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 02 травня 2024 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідачем було прийнято рішення №72 від 10.05.2024 року, яким відмовлено в призначенні пенсії згідно п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Спірне рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області від 10.05.2024 №72 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993, з 13.09.1993 по 29.06.1998, з 01.10.2014 по 30.06.2016 та з 01.07.2016 по 30.04.2017.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 34 роки 8 місяців, пільговий стаж за Списком №2 12 років 1 місяць 7 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-VI.

В наданій трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо у зв`язку з чим, підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно даного документу немає.

Щодо зобов`язання суду І інстанції зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993, з 13.09.1993 по 29.06.1998, з 01.10.2014 по 30.06.2016 та з 01.07.2016 по 30.04.2017 зазначає, що обчислення стажу, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Таке зобов`язання є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у Артемівському заводі з обробки кольорових металів у період з 07.08.1989 по 29.06.1998, а саме:

- на підставі наказу №380 від 04.08.1989 прийнято волочильником кольорових металів 4 розряду пресово-волочильного цеху;

- на підставі запису №221 від 13.09.1993 переведено електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 87 від 04.05.1995 встановлено 4 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 251 від 01.08.1996 встановлено 5 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі наказу ФДМ України від 20.09.1994 №3455 Артемівським завод з обробки кольорових металів імені ОСОБА_2 перетворено у відкрите акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №119 від 21.07.1998 звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Судами встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у Артемівському заводі з обробки кольорових металів у період з 07.08.1989 по 29.06.1998, а саме:

- на підставі наказу №380 від 04.08.1989 прийнято волочильником кольорових металів 4 розряду пресово-волочильного цеху;

- на підставі запису №221 від 13.09.1993 переведено електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 87 від 04.05.1995 встановлено 4 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 251 від 01.08.1996 встановлено 5 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі наказу ФДМ України від 20.09.1994 №3455 Артемівським завод з обробки кольорових металів імені ОСОБА_2 перетворено у відкрите акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №119 від 21.07.1998 звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Крім того, судами встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» у період з 23.04.2009 по 30.06.2016 року, а саме:

- на підставі наказу №197 від 22.04.2009 прийнято волочильником кольорових металів 5 розряду пресово-волочильного цеху;

- на підставі запису №284 від 15.09.2009 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці (Список 2 розділ VIII підрозділ 19 п. 5);

- згідно протоколу загальних зборів №1 від 06.04.2011 Відкрите акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №468 від 15.09.2014 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці (Список 2 розділ VIII підрозділ 19);

- згідно протоколу загальних зборів №2 від 21.04.2018 Публічне акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №1100 від 30.06.2016 звільнено за переводом на ТОВ «ЗКМ», п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, судами встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Завод кольорових металів» у період з 01.07.2016, а саме:

- на підставі наказу №889 від 30.06.2016 прийнято за переводом волочильником кольорових металів 5 розряду дільниці виробництва конденсаторних труб пресово-волочильного цеху;

- на підставі наказу №125 від 30.05.2017 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці Список 2 розділ VIII підрозділ 18 п. 3).

Обставина роботи позивача по 27.03.2022 не є спірною між сторонами.

10.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №72 про відмову у призначенні пенсії. Зазначено, що датою звернення ОСОБА_1 є 02.05.2024, страховий стаж склав 34 роки 08 місяців, пільговий стаж за Списком №2 склав 12 років 01 місяць 07 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди. До пільгового стажу зараховано періоди з 31.01.2000 по 07.09.2014, з 30.05.2017 по 27.03.2022 (Список №2) згідно з відомостями по спеціальному стажу, зазначеному в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Стаж з жовтня 2014 року по квітень 2017 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки в відомостях по спеціальному стажу зазначено атестацію робочих місць від 15.09.2009, термін дії якої завершився 14.09.2014. Вирішено відмовити в призначенні пенсії згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 06 місяців.

Отже, спірною обставиною у цій справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через не зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу № 637).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

У період до 31 грудня 1991 року до пільгової роботи застосовуються Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 3673.

У період з 26.01.1991 по 11.03.1994 на підставі постанови Верховної Ради України 12.09.1991 №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

У період з 11.03.1994 по 16.01.2003 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

У період з 03.08.2016 - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Як визначено пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993, з 13.09.1993 по 29.06.1998, з 01.10.2014 по 30.06.2016 та з 01.07.2016 по 30.04.2017.

Судами встановлено, що, насамперед, записами у трудовій книжці підтверджується пільговий характер роботи позивача на посадах за Cписком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України у вищезазначені періоди.

Стосовно посилань відповідача у спірному рішенні на зазначення в відомостях по спеціальному стажу атестації робочих місць від 15.09.2009, термії дії якої завершився 14.09.2014, як на підставу для не зарахування періоду з 01.10.2014 по 30.04.2017 року, варто вказати наступне.

Згідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Слід звернути увагу, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, зокрема, не внесення відомостей про проведення атестації робочих місць на підприємстві, а також іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

Окрім того, відомостями трудової книжки позивача підтверджено проведення атестації робочих місць наказом № 468 від 15.09.2014 Публічного акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів», які відповідачем не взяті до уваги.

Враховуючи зазначене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 07.08.1989 по 13.09.1993, з 13.09.1993 по 29.06.1998, з 01.10.2014 по 30.06.2016 та з 01.07.2016 по 30.04.2017 до пільгового стажу за Списком № 2.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області від 10.05.2024 №72 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993, з 13.09.1993 по 29.06.1998, з 01.10.2014 по 30.06.2016 та з 01.07.2016 по 30.04.2017.

Щодо посилання відповідача на дискреційні повноваження щодо призначення та обрахунку стажу, колегія суддів зазначає.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Однак, у цій справі відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/3301/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 31 жовтня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук