Справа № 160/18786/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
12.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу по вислузі років періодів її роботи з 02.09.1999 року по 31.01.2009 року включно;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу по вислузі років періодів її роботи з 11.10.2017 року по 14.08.2020 року включно;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу по вислузі років періоди її роботи з 02.09.1999 року по 31.01.2009 року включно та з 11.10.2017 року по 14.08.2020 року включно;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 30.05.2024 року про призначення пенсії за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-IV та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV з 30.05.2024 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального страхового стажу періоди роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме з 02.09.1999 по 31.01.2009, з 11.10.2017 по 14.08.2020.
29.07.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 отримана відповідачами через електронного кабінету 30.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.05.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії на п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заяву позивача за екстериторіальним принципом розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №77 від 06.06.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Зі змісту оскарженого рішення судом встановлено наступне:

Вік заявниці 53 роки;

Необхідний страховий та спеціальний стаж, визначений пунктом е) статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (станом на 11.10.2017), становить 26 років 6 місяців;

Страховий стаж особи становить 39 років 2 місяці 22 дні

Спеціальний стаж особи становить станом на 11.10.2017 - 23 роки 20 днів;

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до спеціального стажу не зараховано:

період роботи в здравпункті «Центральний» Центрального гірничо-збагачувального комбінату з з 02.09,1999 по 31.01.2009, оскільки відсутня інформація, що здравпункт входить до складу поліклінічно-амбулаторного закладу Також відсутня інформація, що здоровпункт пройшов державну акредитацію як заклад охорони здоров`я.

Відмовити у призначенні пенсії за вислугу років в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу (26 років 6 місяців).

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-ІV) особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно зі статтею 7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до п. 7-1 Розділу Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років від 04.11.1993 №909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 Переліку №909, до посад у закладах охорони здоров`я віднесено лікарей та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілактичних закладах особливого типу, амбулаторно-поліклінічні закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органів Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичні центри тощо.

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що спірним періодом роботи позивача є періоди з 02.09.1999 по 31.01.2009, з 11.10.2017 по 14.08.2020.

Як встановлено судом в трудовій книжці позивача містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):

- 02.09.1999 відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Прийнята медсестрой в здравпукнт «Центральный» управления социально-культурных подразделений на время отсутствия основного работника;

- 01.07.2001 Переведено сестрою медичною Оздоровчого комплексу пункту «Центральний» тимчасово на час відсутності основного робітника;

- 14.11.2002 Переведено сестрою медичною оздоровчого комплексу здравпункт «Центральний»;

- 31.01.2009 Звільнено з роботи по переведенню у ТОВ «МЕДИКОМ» п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, згідно записів трудової книжки позивача судом встановлено, що в період з 11.10.2017 по 14.08.2020 позивач займала посаду сестри медичної загально-медичного персоналу амбулаторії ТОВ «Медиком», сестри медичної загально-медичного персоналу відокремленого відділення № 3 лікувально-діагностичного центру ТОВ «Медиком Кривбас».

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що відмовляючи в призначенні пенсії відповідачем-2 зазначено, що період роботи в здравпункті «Центральний» Центрального гірничо-збагачувального комбінату з 02.09.1999 по 31.01.2009, оскільки відсутня інформація, що здравпункт входить до складу поліклінічно-амбулаторного закладу Також відсутня інформація, що здоровпункт пройшов державну акредитацію як заклад охорони здоров`я.

Водночас Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.02.2021 по справі №120/4377/18-а зазначив, що відсутність у Переліку № 909 чіткого зазначення «медичний профілакторій в колгоспі» не нівелює характер виконуваної позивачкою роботи на посаді медичної сестри, тобто, виконання таких робіт, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу роботу, що надає право на пенсію за вислугу років.

Право на набуття пенсії за вислугою років, передбаченої п. «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пов`язане не лише з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а й з посадою, яку обіймає працівник - лікарі та середній медичний персонал. У випадку, що розглядається - медична сестра профілакторію.

Враховуючи наведене суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах посада позивача теж не передбачена Переліком №909, проте характер та суть виконуваної позивачем роботи свідчить про те, що на займаній посаді медичної сестри здравпункту «Центральний» Центрального гірничо-збагачувального комбінату позивач була працівником охорони здоров`я.

З урахуванням наведеного судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем-2 протиправно не враховано позивачу період 02.09.1999 по 31.01.2009, з 11.10.2017 по 14.08.2020 до спеціального стажу на таких посадах відповідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З оскаржуваного рішення судом встановлено, спеціальний стаж позивача 23 роки 20 днів.

З урахуванням висновків суду в даному рішенні спеціальний стаж позивача становить 35 років 3 місяці 22 дні.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідачем-2 протиправно не враховано позивачу період 02.09.1999 по 31.01.2009, з 11.10.2017 по 14.08.2020 до спеціального стажу на таких посадах відповідно п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.06.2024 року за № 77 про відмову в призначенні пенсії за п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач набула права на призначення пенсі відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем-2 з принципом екстериторіальності та саме відповідачем-2 не були враховані періоди роботи до спеціального стажу позивача, з метою відновлення порушеного права позивача, суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу по вислузі років періоди її роботи з 02.09.1999 року по 31.01.2009 року включно та з 11.10.2017 року по 14.08.2020 року включно та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням того, що позовні вимоги, які не підлягають задоволенню є похідними, суд ді1шов висновку про те, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10; ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.06.2024 року за № 77 про відмову в призначенні пенсії за п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу по вислузі років періодів її роботи з 02.09.1999 року по 31.01.2009 року включно.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу по вислузі років періодів її роботи з 11.10.2017 року по 14.08.2020 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років періоди її роботи з 02.09.1999 року по 31.01.2009 року включно та з 11.10.2017 року по 14.08.2020 року включно;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.05.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 27.09.2024.

Суддя О.В. Царікова