Справа № 300/2647/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" жовтня 2024 р. справа №300/2647/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 22.08.1992 по 21.06.2003 та періоду проходження строкової військової служби з 21.11.1986 по 12.12.1988, оскільки вказані періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Зазначив, що всі записи у трудовій книжці виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень, записи є послідовними та завірені печатками. Таким чином, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж. Зазначила, що до стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 22.08.1992 по 21.02.2003, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, однак позивачем такі довідки не подано. Таким чином, право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідача відсутнє. Просила у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.08.2023 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Підставою для відмови слугувала відсутність необхідного пільгового стажу, страховий стаж позивача становив 34 роки 7 місяців 8 днів. Зазначено, що позивачем також надано довідку про ліквідацію підприємства, на якому він здобув пільговий стаж, а тому подані ним документи передані на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах. Після надходження рішення Комісії заявнику відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, про ухвалене рішення його було повідомлено.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд установив наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).
За приписами статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статі 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Як встановлено судом, відповідно до наявної в матеріалах адміністративної справи трудової книжки НОМЕР_1 від 23.07.1986 позивач працював, зокрема:
з 02.02.1989 по 21.02.2003 електрозварювальником у Долинському будівельному управлінні.
На підтвердження періоду роботи позивачем надано пенсійному органу архівні довідки Архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 20.06.2022 відповідно до яких позивач у період з 24.07.1986 по 22.11.1986 та з 02.02.1989 по 21.02.2003 працював електрозварювальником на вказаному підприємстві та отримував заробітну плату за даний період (а.с. 32-38, 44-45).
Окрім цього, позивачем надано пенсійному органу та суду наказ про атестацію робочих місць в Долинському будівельному управлінні від 06.07.1994 №65, відповідно до якого атестація посади електрозварювальника на зазначеному підприємстві була проведена у визначеному порядку (а.с. 39).
Щодо посилання відповідача на ненадання довідок про пільговий характер роботи, суд зазначає, що відповідно довідки Архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 20.06.2022 №23/04-01/М-19 Долинське будівельне управління з 25.04.1997 перереєстроване на ЗАТ Долинське будівельне управлінні, 08.04.2008 вказане Товариство ліквідоване у зв`язку з банкрутством. Відтак, у позивача відсутня будь-яка можливість отримання від зазначеного Товариства довідки про пільговий характер роботи та подання її до пенсійного органу (а.с 42).
При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Таким чином, оскільки посада, на якій працював позивач, була віднесена до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, то періоди роботи з 22.08.1992 по 21.02.2003 (а не як зазначено позивачем з 21.06.2003) підлягають зарахуванню до його пільгового стажу.
Щодо зарахуванню до пільгового стажу періоду проходження ним строкової військової служби з 21.11.1986 по 12.12.1988, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу другий пункту 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1986 позивач працював з 24.07.1986 працював електрозварювальником в Долинському будівельному управлінні.
У період з 21.11.1986 по 12.12.1988 він був призваний на військову службу та проходив службу в армії, що підтверджується записами трудової книжки та військовим витком (а.с. 21, 29-30).
Таким чином, на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією або займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що дає право на зарахування йому зазначеного періоду служби в армії до пільгового стажу роботи.
Тобто, судом встановлено, що стаж позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, складає понад 15-ти років.
Відповідно до статті 114 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності у позивача необхідного пільгового стажу, та відповідно, права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що позивач у віці 55 років 5 місяців із заявою про призначення пенсії звернувся 08.08.2023 року, тому пенсію позивачу слід призначити з дня звернення за призначенням пенсії, тобто 08.08.2023 року.
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач на час звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії досяг 55 річного віку, має загальний страховий стаж та необхідний спеціальний стаж роботи за Списком №2 для призначення пенсії.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу позивача до пільгового стажу періоди роботи з 22.08.1992 по 21.02.2003 та періоду проходження строкової військової служби з 21.11.1986 по 12.12.198, а також зобов`язання призначити з 08.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 1211,20 грн., судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 22.08.1992 по 21.02.2003 та періоду проходження строкової військової служби з 21.11.1986 по 12.12.1988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 22.08.1992 по 21.02.2003 та період проходження строкової військової служби з 21.11.1986 по 12.12.1988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 08.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код в , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Бобров Ю.О.