Справа № 177/2171/24
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/2171/24
Провадження № 2-а/177/26/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2024 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18.09.2024 звернувся до суду з указаним позовом через систему «Електронний суд» та просив скасувати постанову від 07.09.2024 серії ЕНА № 2998376 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в сумі 680,00 грн, як незаконну, а справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач указав, що постановою від 07.09.2024 серії ЕНА № 2998376, складеною капралом патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_2 , його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн. У постанові інспектором поліції зазначено, що позивач 07.09.2024, за адресою: вул. Електротехнічна, буд. 18 у м. Києві, керуючи автомобілем Mercedes-Benz GL 350, р/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки правил дорожнього руху не порушував. Так, 07.09.2024 позивач разом з дружиною приїхав за адресою: вул. Електротехнічна, буд. 18 у м. Києві на продуктовий ринок. Однак, позивач автомобілем не керував та, відповідно, його не паркував. Після того, як позивач повернувся до автомобіля, поруч із автомобілем знаходився екіпаж поліції, інспектор запитав у позивача документи та повідомив про порушення ним п. 17.1 ПДР. Позивач зауважив, що не керував транспортним засобом, на що інспектор повідомив про евакуацію автомобіля, у зв`язку з чим, позивачу необхідно зачинити транспортний засіб та відійти від нього, а також надати свої документи для складання постанови про накладення адміністративного стягнення. Позивачем зроблено фото, де видно, що його автомобіль запарковано з правої сторони дороги, поруч з іншими транспортними засобами, у тому числі автомобілем поліцейських. Автомобільна дорога не містить жодних розміток для визначення смуги для руху маршрутних транспортних засобів, жодного дорожнього знаку в зоні видимості, який би визначав, що дорога має смугу для руху маршрутних транспортних засобів, немає. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором не з`ясовано об`єктивні обставини для вирішення питання щодо наявності або відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, не взято до уваги доводи позивача, не надано можливості скористатися допомогою адвоката або фахівця в галузі права. Також, постанова не містить посилання на жоден доказ, на підставі якого інспектором прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності, а тому, позивач просить зазначену постанову скасувати, як незаконну, а провадження в справі закрити.

Ухвалою суду від 26.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у порядку ч. 4 ст. 47 КАС України, представником відповідача ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд» 04.10.2024 направлено відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а тому, не підлягають задоволенню. Інспектором, що виконував службові обов`язки на службовому автомобілі, виявлено адміністративне правопорушення зупинку автомобіля в полосі для руху маршрутних транспортних засобів, водієм якого був позивач. Після встановлення причин порушення позивачем вимог ПДР України, інспектор попередив про проведення розгляду адміністративної справи, за результатами якого виніс оскаржувану постанову. Позивач не спростовував факт керування транспортним засобом, обурюючись, що не тільки його автомобіль стоїть із порушенням ПДР. Інспектор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Відсутність захисника при складанні постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки ОСОБА_1 реалізував право на оскарження постанови, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, не визначено обов`язок інспектора забезпечити присутність адвоката (а.с.48-53).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив постанову скасувати, провадження в справі закрити.

Відповідач участь у судовому засіданні уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.09.2024 серії ЕНА № 2998376, прийнятою інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції в місті Києві капралом поліції Горкуненко Т.А., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 07.09.2024 о 10 год. 54 хв., за адресою: вул. Електротехнічна, буд. 18 у м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GL 350, р/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно з законодавством (п. 1.9).

Як передбачено п. 17.1 ПДР України, на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Порушення вказаних вимог ПДР України є наслідком притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України, настає в разі ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; із урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як визначено п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі по тексту Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Не погоджуючись з постановою, позивач вказує, що автомобільна дорога, де був виявлений припаркований транспортний засіб Mercedes-Benz GL 350, р/н НОМЕР_1 , не містить жодних розміток, зокрема, смуги для руху маршрутних транспортних засобів, жодного дорожнього знаку в зоні видимості, який би визначав, що дорога має смугу для руху маршрутних транспортних засобів.

Так, знак 5.8 застосовується для позначення дороги, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

Знак 5.11 застосовується для позначення смуги, що призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху. Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Смуга для маршрутних транспортних засобів може бути позначена розміткою 1.27, а також відділена суцільною лінією розмітки 1.2.

Додані до відзиву на позовну заяву відеозаписи з нагрудних камер поліцейських Горкуненко та Коваленко, містять фіксацію обставин спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, тобто, зафіксовано процес розгляду справи 07.09.2024, спілкування працівників поліції з позивачем на вул. Електротехнічна у м. Києві, що сторонами не заперечується.

Біля правого краю проїзної частини припарковано декілька транспортних засобів, однак, неможливо встановити наявність або відсутність дорожніх знаків 5.8 або 5.11.

При цьому, на зауваження ОСОБА_1 , що дорожніх знаків для визначення смуги для руху маршрутних транспортних засобів немає, працівник поліції повідомляє, що такий знак є, але місце його знаходження не зазначає, вказуючи лише, що позивач заважає руху автобусів.

ОСОБА_1 до позову надано фотозображення припаркованого біля краю проїзної частини транспортного засобу Mercedes-Benz, р/н НОМЕР_1 , поруч з яким також припаркований автомобіль патрульної поліції. При цьому, вказана ділянка дороги не містить ані дорожніх знаків 5.8 або 5.11, ані дорожньої розмітки 1.27 або 1.2, що застосовуються для позначення смуги для руху маршрутних транспортних засобів.

Отже, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд констатує, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, у якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим і належним доказом.

Суд зауважує, що не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення виключно оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така постанова за своєю природою є результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення виключно після збору та дослідження доказів вчинення такого правопорушення.

Окрім того, у постанові від 26.04.2018 (справа № 338/1/17) Верховний Суд зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова, по своїй правовій природі, є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, працівник поліції порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, із яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, фото-/відеофіксація тощо).

За ч. 2 ст. 62 Конституції України, правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у справах (скарга № 10590/83 від 06.12.1988, № 42095/98 ) зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність особи, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліці.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП України не доведена «поза розумним сумнівом», наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови від 07.09.2024 серії ЕНА № 2998376 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн, із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, відповідно до ст. 139 КАС України, із відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 484,50 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.09.2024 серії ЕНА № 2998376 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн, винесену інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції в місті Києві, капралом поліції Горкуненко Тетяною Андріївною, - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: