Справа № 340/3123/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3123/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Науменка В.В.

при секретарі судового засідання Гловацькій М.О.,

за участі:

представника позивача Клеветенка А.А.

представника відповідача Рибальченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправними, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Клеветенка А.А, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 16.04.2024р. №212, яким інспектору взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.05.2024р. №774 о/с, згідно з яким відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

3) поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції;

4) допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, ним не було допущено порушень службової дисципліни, притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, а отже оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню. Зазначає, що в затримці у прийнятті табельної зброї винен черговий, який не бажав приймати у позивача зброю. Звертає увагу, що тривалість робочого дня не могла перевищувати 12 годин, а отже відпрацювавши вказаний час позивач вважав, що закінчив нести службу, тобто не залишав самовільно місце несення служби, а діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 20.05.2024 позовну заяву залишено без руху (т. 1 а.с. 14-15).

У встановлений судом строк від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 38-39).

Від відповідача до суду 17.06.2024 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідач позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що проведеним службовим розслідуванням встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби транспортних воріт УПП в Кіровоградській області, позивач залишив їх відчиненими та без нагляду, порушив порядок здачі табельної зброї, заблокувавши кімнату прийняття зброї та вимагаючи негайно прийняти у нього зброю; порушив правила поводження зі зброєю, зокрема, передаючи пістолет черговому, не поставив його на запобіжник, під час розряджання зброї порушив порядок виконання дій, встановлений Інструкцією №70.

Наголошується, що відповідач під час прийняття оскаржуваних наказів діяв на підставі, у межах та у спосіб, визначені законом, оспорювані накази є правомірними та скасуванню не підлягають (т. 1 а.с. 50-60).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та зазначив, що не вчиняв жодних дисциплінарних правопорушень. 30 січня 2024 року заступив на службу приблизно о 06 годині 50 хвилин, а отже близько 19-00 вважав, що його зміна закінчилась, тим більше, що на пост №1 у цей час зайшов його колега ОСОБА_2 та позивач вважав, що ОСОБА_2 змінив його на посту №1, тому пішов здавати зброю. У кімнату приймання зброї увійшов у порядку черги, у цей час там нікого не було, тому вказує, що нікому не перешкоджав отримувати чи здавати зброю. Наполягав на прийнятті у нього зброї, оскільки закінчив виконувати посадові обов`язки, проте черговий за незрозумілих підстав відмовляв йому у цьому. Вважає, що такі дії чергового обумовлені упередженим ставленням останнього до позивача. Позивач у коректній формі, зокрема, з використанням слова "шановний", наголосив черговому про необхідність дотримання останнім вимог Наказу №70 та прийняти в нього зброю. Лише через певний час черговий все ж таки прийняв зброю та передав позивачу картку-замісник, після чого позивач залишив кімнату приймання зброї. Позов просив задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила суд у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що позивач самовільно залишив своє місце несення служби пост №1, фактично залишивши без нагляду відчинені транспортні ворота та в`їзд на територію УПП в Кіровоградській області, що дозволяло стороннім особам безперешкодно потрапити на вказану територію. У кімнату приймання зброї зайшов не у свою чергу, оскільки черговому вже було передано картку-замісник іншого поліцейського, який мав отримати зброю. Зайшовши у зазначену кімнату, почав вимагати прийняти у нього зброю, незважаючи на те, що час несення ним служби ще не вийшов, позивач повинен був продовжувати нести службу на посту №1 до моменту, коли його змінить інший поліцейський. Черговим та іншими поліцейськими, зокрема його безпосереднім керівником, позивачу було повідомлено, що його зміна ще не закінчилась, його має змінити інший поліцейський, який на той час ще навіть не встиг отримати табельну вогнепальну зброю, та позивачу необхідно терміново повернутись на пост №1 та продовжити нести службу. Водночас, позивач повертатись на пост №1 відмовився, у зверхній, образливій формі почав висловлюватись на адресу чергового та інших поліцейських, вимагаючи негайно прийняти у нього зброю та наголошував, що він нікуди не піде та ніхто інший до кімнати приймання зброї на зайде, поки в нього не приймуть зброю, тим самим заблокувавши отримання зброї поліцейськими, які мали заступати до несення служби. У зв`язку з фактичним блокуванням кімнати приймання зброї, за вказівкою начальника УПП в Кіровоградській області черговим було прийнято зброю у позивача. Водночас, під час здачі зброї позивач порушив встановлений Наказом №70 порядок поводження з нею, а саме не дотримався встановленої послідовності дій під час передачі зброї черговому, контрольний спуск провів не у кулеуловлювач, а у бік столу, передав черговому пістолет, в якому не був увімкнений запобіжник.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що був безпосереднім керівником позивача, та 30.01.2024 близько 19-15 години дізнався, що позивачем залишено пост №1 та останній вимагає прийняти у нього зброю у КЗРЧЗ. Свідок запитав у позивача, що трапилось, та останній повідомив, що його зміна закінчилась та у нього повинні прийняти зброю. У відповідь свідок зазначив, що зараз в нього зброю не приймуть, проте позивач продовжував наполягати на прийнятті в нього зброї.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що він є інспектором-черговим відділу чергової служби УПП в Кіровоградській області, та 30.01.2024 з 08-30 години заступив на добове чергування. Перебував у кімнаті зберігання зброї та здійснював видачу та приймання зброї особовому складу УПП. Приблизно о 19 годині 10 хвилин до спеціально обладнаної кімнати без його дозволу увійшов позивач та почав вимагати прийняти у нього табельну вогнепальну зброю, мотивуючи це тим, що його зміна закінчилась та на посту №1 його змінив ОСОБА_5 відповідь позивачу було повідомлено, що зброю він має право здати лише після того, як його змінять на посту № НОМЕР_2 , згідно з розстановкою сил його мав змінити ОСОБА_6 , який на той час ще не пройшов інструктаж та не отримав зброю, а відтак не міг змінити позивача на посту №1. Разом з тим, ОСОБА_2 також не міг змінити позивача, оскільки повинен був заступити до зовсім іншої служби з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Водночас, позивач відмовився покинути спеціально обладнану кімнату та продовжував наполягати на прийнятті у нього зброї. У цей час керівник свідка старший інспектор-черговий ОСОБА_7 наказав свідку не приймати у позивача зброю та повідомив начальнику УПП про дану подію. Позивачу було повторно наголошено на необхідності повернутись на пост №1 та нести службу до моменту його зміни іншим поліцейським, проте позивач на зауваження не реагував, був знервований, збуджений, агресивно налаштований, спілкувався зухвало та зверхньо. Через деякий час за вказівкою начальника УПП прийнято рішення прийняти зброю у позивача, проте під час прийняття зброї позивач передав її з вимкнутим запобіжником, чим порушив Наказ №70.

Свідок ОСОБА_8 , старший інспектор-черговий ВЧС УПП в Кіровоградській області, який 30.01.2024 був на добовому чергуванні, надав суду покази, за змістом аналогічні показам свідка ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 , допитаний у якості свідка, суду повідомив, що 30.01.2024 приблизно о 19-00 годині заступив на чергування в нічну зміну, згідно з розстановкою сил та засобів його завданням було оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Робоче місце знаходиться в адміністративній будівлі №2 УПП в Кіровоградській області. Отримавши табельну зброю та пройшовши відповідний інструктаж, проходив повз приміщення біля транспортних воріт, де розташовано пост №1, та побачив там позивача, якого до цього не бачив досить тривалий час, вирішив підійти та привітатись. Після того, як привітались, дуже швидко поспілкувались на особисті теми, та свідок пішов далі до приміщення будівлі №2, тобто до місця несення служби, а позивач вийшов з приміщення, де розташовано пост №1 та пішов у напрямку воріт, куди саме свідок не звернув уваги. Свідок зазначив, що не змінював позивача на посту №1, оскільки мав заступити до зовсім іншої роботи, не казав останньому про те, що його змінює, наголосив, що вони з позивачем взагалі про роботу не говорили.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, відеоматеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року перебував на службі в органах Національної поліції України, з 01.09.2020 на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП.

Наказом начальника ДПП №517 від 08.03.2024 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у самовільному залишенні ним місця несення служби, перешкоджанні поліцейським виконувати їх службові обов`язки шляхом блокування видачі та отримання ними вогнепальної зброї, порушенні заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю і боєприпасами під час їх здачі до чергової служби УПП в Кіровоградській області ДПП 30.01.2024 (т. 1 а.с. 62).

05 квітня 2024 року було складено та затверджено висновок службового розслідування, відповідно до якого комісія вирішила, що порушення службової дисципліни старшим інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 знайшло своє підтвердження.

За змістом висновку службового розслідування комісією встановлено, що ОСОБА_1 , заступивши 30.01.2024 до охорони адміністративної будівлі на території УПП в Кіровоградській області, самовільно залишив місце несення служби, прибув до спеціально обладнаної кімнати відділу чергової служби УПП для здачі табельної вогнепальної зброї. Отримавши відмову в прийнятті зброї, ОСОБА_1 , порушуючи правила етичної поведінки поліцейських та ігноруючи накази керівництва, заблокував процес отримання та здачі зброї іншими поліцейськими до прийняття в нього зброї. Під час здачі табельної вогнепальної зброї ОСОБА_1 порушив заходи безпеки, установлені Інструкцією із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС від 01.02.2016 №70.

Таким чином, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1, 4, 5, 6, 8 та 11 частини 3 статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 38 Закону України "Про запобігання корупції", абзаців 2, 3, 6, 7, 9, 11 пункту 1 та пункту 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1 та 3 пункту 6 розділу І та абзаців 2, 4 та 6 пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 01.02.2016 №70, підпункту 1 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 №4/1, дисциплінарна комісія вважала необхідним застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 183-216).

Наказом ДПП №212 від 16.04.2024, за результатами проведеного службового розслідування та на підставі відповідного висновку службового розслідування, за порушення вимог пунктів 1, 4, 5, 6, 8 та 11 частини 3 статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 38 Закону України "Про запобігання корупції", абзаців 2, 3, 6, 7, 9, 11 пункту 1 та пункту 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, підпунктів 1 та 3 пункту 6 розділу І та абзаців 2, 4 та 6 пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 01.02.2016 №70, підпункту 1 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 №4/1, застосовано до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 8-9).

Наказом ДПП №774 о/с від 03.05.2024, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області, звільнено зі служби в поліції з 03.05.2024 року (т. 1 а.с. 10).

Не погоджуючись з накладенням такого дисциплінарного стягнення, позивач ініціював розгляд даної справи в адміністративному суді.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Стаття 12 Статуту вказує, що дисциплінарний проступок це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

З аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність поліцейських слідує, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Із зазначеного випливає, що службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що передбачені такими актами. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників. Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі, також - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку, службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Згідно матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало встановлення дисциплінарною комісією наступних обставин:

- Самовільне залишення позивачем місця несення служби - посту №1 (транспортні ворота УПП);

- Блокування здачі та отримання зброї особовим складом УПП;

- Порушення порядку поводження зі зброєю під час її здачі;

- Недотримання позивачем правил етичної поведінки поліцейського.

Щодо самовільного залишення позивачем місця несення служби, судом встановлено наступні обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідно до розстановки сил та засобів роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП (т. 1 а.с. 78-79), 30.01.2024 з 08-00 години до 20-00 години місцем несення служби ОСОБА_1 мало бути Транспортні ворота УПП (Пост №1).

Водночас, згідно з розстановкою сил та засобів роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП (т. 1 а.с. 76-77) вбачається, що з 20-00 години 30.01.2024 на Пост №1 мав заступити інспектор взводу №2 роти №2 ОСОБА_6 .

Отже, зі змісту наведених документів суд робить висновок, що у період часу з 08-00 години по 20-00 годину 30 січня 2024 року позивач мав нести службу на Посту №1, після чого мав бути змінений ОСОБА_10 .

Водночас, матеріали справи, зокрема переглянуті у судовому засіданні відеодокази, свідчать про те, що позивач покинув Пост №1 приблизно о 18-50 годині 30.01.2024, тобто більше, ніж на 1 годину раніше, чим це передбачено розстановкою сил та засобів, затвердженою начальником УПП в Кіровоградській області.

Крім цього, згідно з матеріалами службового розслідування, позивач не лише покинув Пост №1, а ще й залишив відчиненими транспортні ворота УПП, фактично надавши стороннім особам повний доступ до території управління патрульної поліції, що суперечить меті запровадження пропускного режиму на територію УПП, а саме запобіганню проникнення на вказану територію сторонніх осіб.

Позивачем не надано до суду жодних доказів отримання дозволу на залишення ним Посту №1.

Посилання позивача на те, що на посту №1 його нібито змінив ОСОБА_9 , суд оцінює критично, оскільки таки твердження суперечать наявній у матеріалах справи розстановці сил та засобів, затвердженій у встановленому порядку начальником УПП в Кіровоградській області, крім цього спростовані показами свідка ОСОБА_9 , наданих у судовому засіданні, відповідно до яких останній наполягав, що не змінював позивача на Посту №1 та не міг цього зробити через необхідність заступити на службу на іншому напрямку роботи, не говорив позивачу про те, що його змінює та взагалі не говорив з позивачем про роботу.

Суд також наголошує, що у подальшому, під час намагання позивача здати зброю, останньому, відповідно до змісту переглянутих судом відеоматеріалів, неодноразово було повідомлено про те, що його має змінити не ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 , який ще не отримав зброю та не пройшов інструктаж, а відтак позивачу необхідно повернутись на пост №1 для продовження несення служби. Разом з тим, відповідно до досліджених матеріалів справи, зауваження та накази старших за посадою та званням службових осіб УПП в Кіровоградській області позивачем було проігноровано, останній до місця несення служби не повернувся.

Отже, суд приходить до переконання, що позивач покинув Пост №1 раніше визначеного часу, без дозволу керівника та не дочекавшись особу, яка мала його змінити на посту, не повернувся на Пост №1 навіть після того, як про це було прямо наголошено керівництвом, а отже такі дії позивача мають бути кваліфіковані саме як самовільне залишення місця несення служби.

Що стосується блокування позивачем процесу здачі та отримання зброї особовим складом УПП, порушення ним правил поводження зі зброєю та порушення норм етичної поведінки поліцейського, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила).

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (пункт 1 розділу І Правил).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком (пункт 3 розділу ІІ Правил).

Так, відповідно до переглянутих відеоматеріалів, позивач прибув до спеціально обладнаної кімнати (КЗРЧЗ) приблизно о 19 годині 18 хвилин 30.01.2024, та перебував там до 19 години 29 хвилин, при чому власне здача позивачем зброї відбувалася у проміжок часу з 19-28 години по 19-29 години.

Дослідженням письмових матеріалів справи, переглядом відеодоказів, допитом свідків та наданням позивачем власних пояснень встановлено, що у проміжок часу з 19 години 18 хвилин по 19 годину 28 хвилин 30 січня 2024 року позивач, перебуваючи у спеціально обладнаній кімнаті (КЗРЧЗ), наполягав на тому, щоб у нього негайно прийняли табельну вогнепальну зброю, оскільки ним (позивачем) закінчено виконання службових обов`язків.

Суд зауважує, що таке спілкування з інспектором-черговим та іншими особами, відповідно до переглянутих відеофайлів, здійснювалось позивачем на підвищених тонах, у грубій формі, з використанням образливих та зневажливих словосполучень ("Алло!", "Оу!", "Будеш мені тут розказувати… ", тощо). При цьому позивач ігнорував вказівки та накази старших за посадою та званням працівників поліції, у тому числі свого безпосереднього керівника ОСОБА_11 , інспектора-чергового ОСОБА_4 , відповідальної особи від керівництва УПП майора поліції ОСОБА_12 , тощо.

На переконання суду, така поведінка позивача не узгоджується з Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179.

Також, зі змісту переглянутих відеоматеріалів та показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 вбачається, що позивач, отримавши відмову у прийнятті табельної вогнепальної зброї, заявив, що він "звідси нікуди не піде" та "сюди ніхто не зайде", поки в нього не буде прийнято зброю та не повернуто картку-замісник.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що у період з 19 години 18 хвилин по 19 годину 28 хвилин позивач, перебуваючи у спеціально обладнаній кімнаті (КЗРЧЗ), отримавши відмову у прийнятті табельної вогнепальної зброї, отримавши наказ залишити вказане приміщення та повернутись до місця несення служби, такі вказівки та накази проігнорував, приміщення не покинув, тим самим унеможливив отримання та здачу табельної вогнепальної зброї іншими поліцейськими УПП, що вказує на блокування процесу отримання та здачі зброї особовим складом УПП в Кіровоградській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70 затверджено Інструкцію із заходів безпеки при поводженні зі зброєю (далі Наказ №70), яка визначає систему заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, пораненням і травмуванню їх та інших осіб під час поводження з вогнепальною зброєю, ручним протитанковим і підствольним гранатометами, реактивною протитанковою і бойовою ручною гранатами та її вимоги поширюються на всіх без винятку поліцейських центрального органу управління поліції, його територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, державних установ, навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Наказу №70, вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов`язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції.

Про необхідність здачі зброї та боєприпасів поліцейськими керівник (заступник керівника, уповноважена особа від керівництва) органу (закладу, установи) поліції повідомляє оперативного чергового, який їх приймає.

З дозволу оперативного чергового під контролем керівника (заступника керівника, уповноваженої особи від керівництва) органу (закладу, установи) поліції поліцейські по одному заходять до спеціально обладнаної кімнати чергової частини для здачі зброї та боєприпасів, проводять розряджання зброї і здають її та боєприпаси оперативному черговому.

Розряджання зброї проводиться біля кулеуловлювача, при цьому ствол зброї повинен бути спрямований в його напрямку.

При розряджанні зброї необхідно:

1) не виймаючи пістолет з кобури, витягти магазини з основи рукоятки і з кишені кобури (не змінюючи положення автомата, від`єднати основний магазин та вийняти з підсумка запасний);

2) самостійно вийняти патрони з магазинів, перевірити їх кількість та стан;

3) від`єднати пістолет від пістолетного ремінця та дістати його з кобури (спеціального спорядження) (зняти автомат з положення «на ремні», «на грудях», «на плечі»);

4) перевірити наявність патрона в патроннику (вимкнути запобіжник, відвести затвор (затворну раму з газовим поршнем) у заднє положення, поставити його на затворну затримку (утримувати затворну раму з газовим поршнем у задньому положенні) та оглянути патронник);

5) переконавшись у відсутності патрона в патроннику, повернути затвор у переднє положення (відпустити затворну раму з газовим поршнем);

6) здійснити спуск курка з бойового взводу в напрямку кулеуловлювача;

7) ввімкнути запобіжник.

При прийманні від поліцейського вогнепальної зброї і боєприпасів оперативний черговий звіряє їх номери і кількість, візуально перевіряє їх стан (змащення), розкладає по встановлених для зберігання шафах та місцях і повертає картку-замісник.

Разом з тим, з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач, передавши інспектору-черговому ОСОБА_4 табельну вогнепальну зброю, у порушення вимог Наказу №70 не ввімкнув запобіжник на ньому, що підтверджується показами свідка ОСОБА_4 , а також переглянутими відеофайлами, зокрема, з бодікамери позивача, де лунає чітка фраза інспектора-чергового, який отримав від позивача зброю "на предохранитель поставь", після чого позивач знову бере до рук зброю, вмикає запобіжник та передає її інспектору-черговому.

Також перегляд відеофайла з камери спостереження, що розташована у спеціально обладнаній кімнаті (КЗРЧЗ), вказує на те, що під час розряджання табельної вогнепальної зброї (пістолету) позивач спочатку витягнув магазин з основи рукоятки та з кишені, дістав пістолет з кобури, пересвідчився у відсутності патрону у патроннику, зробив контрольний спуск, поклав пістолет на стіл та лише потім вийняв патрони з магазинів, перевірив їх кількість та стан, хоча мав це зробити одразу, як дістав магазини. Крім цього, контрольний спуск позивачем проведено не у напрямку кулеуловлювача, а у напрямку столу.

Вказані обставини свідчать про порушення позивачем порядку розряджання зброї, передбаченого вимогами Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженою наказом МВС №70 від 01.02.2016.

Таким чином факти, викладені у висновку службового розслідування від 05.04.2024, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду даної справи.

Суд зауважує, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд погоджується з висновками дисциплінарної комісії про те, що позивач вчинив дисциплінарний проступок.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем допущено самовільне залишення місця несення служби, порушення правил етичної поведінки поліцейських, блокування процесу отримання та здачі зброї іншими поліцейськими, порушення заходів безпеки при поводженні зі зброєю, що свідчить про порушення позивачем службової дисципліни, а відтак притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим.

Суд приймає до уваги, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 року по справі №805/623/16-а, від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, від 22.03.2019 року у справі 804/676/18, від 22.11.2019 року у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 року у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 року у справі №2240/2329/16.

В даному випадку суд приймає до уваги, що відповідачем під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховано характер проступку, попередню поведінку позивача, його ставлення до служби.

Суд зазначає, що вчинення позивачем описаних у висновку дій підриває авторитет і довіру до поліції як органу, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Більш того, суд вважає, що порушення службової дисципліни стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості позивача, низьких ділових та моральних його якостей, що дискредитує високе ім`я працівника Національної поліції та є несумісним з подальшим проходженням служби.

Відтак, на переконання суду, застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції, суд вважає обґрунтованим.

Будь-яких порушень щодо порядку призначення та проведення службового розслідування та/або винесення спірних наказів судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій та рішень підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача під час прийняття ним оскаржуваних наказів від 16.04.2024 №212 та від 03.05.2024 №774 о/с, а тому позовні вимоги щодо визнання їх протиправними та скасування є такими, що задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та допущення рішення у цій частині до негайного виконання є похідними вимогами та залежать від задоволення основних вимог про визнання спірних наказів від 16.04.2024 №212 та від 03.05.2024 №774 о/с протиправними та їх скасування. Оскільки у задоволенні основних позовних вимог відмовлено, похідні вимоги також задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Доказів понесення сторонами судових витрат до суду не надано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2024 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО