Справа № 201/6282/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 201/6282/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Коршуна А.О., Іванова С.М.,

секретар Корсун Ю.В.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року (суддя Покопцева Д.О.) в справі № 201/6282/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі РТЦК) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18 березня 2024 року № 1984, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) на нього накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволенні позову.

Доводи апелянта наступні:

1) не отримання відзиву відповідача;

2) неврахування того, що у 2020 році він намагався оновити облікові дані в Соборному РТЦК, проте йому відмовлено через відсутність реєстрації місця проживання;

3) неврахування надання ним до Соборного РТЦК заяви про уточнення облікових даних та повідомлення про здійсненням ним догляду за інвалідом 2 групи, відсутність факту належного розгляду поданих ним документів;

4) порушення прав, передбачених статтею 268 КУпАП, адже він не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а підпис у протоколі не доводить факт належного інформування про розгляд справи;

5) недоведеність факту повторного вчинення правопорушення, відсутність доказів вини позивача, а також неврахування повідомлення ним відповідача про те, що знаходиться на лікуванні.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2024 року офіцером мобілізаційного відділення Соборного РТЦК відносно ОСОБА_1 складено протокол № 28 за ч. 2 ст. 210 КУпАП, в якому вказано, що останнього за зверненням доставлено працівниками поліції 14 березня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він порушив п. 10 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме понад п`ять років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зазначеному протоколі ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи по суті відбудеться об 09 год .00 хв. 18 березня 2024 року.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1984 від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 1700 грн.

З постанови вбачається, що в період дії воєнного стану, не зважаючи на Указ Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 10 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів понад п`ять років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Здійснюючи апеляційний розгляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1984 від 18 березня 2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700 грн (а.с. 7-8).

За змістом цієї постанови ОСОБА_1 в період дії воєнного стану, не зважаючи на Указ Президента України «від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», всупереч вимогам пункту 10 частини 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів понад 5 років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14 березня 2024 року ОСОБА_1 доставлений працівниками поліції за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто ОСОБА_1 в особливий період скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210 КУпАП.

Протоколом № 28 від 14 березня 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 доставлено працівниками поліції 14 березня 2024 року за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення правил військового обліку, всупереч пункту 10 частини 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 понад 5 років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином в особливий період скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною другою статті 210 КУпАП (а.с. 43).

В протоколі міститься роз`яснення ОСОБА_1 змісту статті 268 КУпАП та повідомлення, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 9 годині 18 березня 2024 року, про ознайомлення з протоколом міститься підпис ОСОБА_1 та дата 14.03.2024 року. Крім того, в графі пояснення та зауваження наявний запис наступного змісту: «Не був ознайомлений».

Також в протоколі наявний підпис ОСОБА_1 про отримання примірника протоколу.

ОСОБА_1 направлена на адресу РТЦК та СП заява про оформлення відстрочки від призову з підстав того, що він здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю 2 групи, до заяви доданий висновок лікарської комісії, довідка МСЕК, документ про здійснення догляду.

Крім того, 18 березня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено письмово РТЦК та СП, що він не може з`явитися для проходження ВЛК через знаходження на лікуванні з 18 березня 2024 року. Заява отримана відповідачем 20 березня 2024 року (а.с. 13).

Позивачем зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 23 березня 2024 року.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання доведеності вчинення позивачем правопорушення, а також дотримання відповідачем процедури накладення адміністративного стягнення.

Статтею 210 КУпАП (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Так, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відтак, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За положеннями абзацу 5 частини десятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487).

Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів є додатком 2 до Порядку № 1487 (далі - Правила).

Абзацом 10 пункту 1 Правил в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, тому він повинен був звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними РТЦК та СП.

Не є спірним питанням, що ОСОБА_1 не виконано цей обов`язок, позивач не звіряв понад 5 років власні персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210 КУпАП, отже накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн є правомірним.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано того, що у 2020 році він намагався оновити облікові дані в Соборному РТЦК, проте йому відмовлено через відсутність реєстрації місця проживання, проте такі твердження (щодо намагання у 2020 році оновити облікові дані в РТЦК) не підтверджені жодними доказами.

Також судом відхиляються доводи апелянта про неврахування надання ним до Соборного РТЦК заяви про уточнення облікових даних та повідомлення про здійсненням ним догляду за інвалідом 2 групи, відсутність факту належного розгляду поданих ним документів.

Судом вище встановлено, що 14 березня 2024 року ОСОБА_1 направлена засобами поштового зв`язку на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 заява про оформлення відстрочки від призову з підстав того, що він здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю 2 групи, до заяви доданий висновок лікарської комісії, довідка МСЕК, документ про здійснення догляду.

Отже, ця заява про оформлення відстрочки від призову направлена відповідачу після складення 14 березня 2024 року протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210 КУпАП, тому відсутні підстави вважати, що позивачем виконано обов`язок із звіряння власних персональних даних з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідачем належним чином не розглянуто заяву позивача.

Стосовно доводів апелянта про порушення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, адже він не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а підпис у протоколі не доводить факт належного інформування про розгляд справи, суд зазначає таке.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні реквізити та відомості, передбачені статтею 256 КУпАП, містить відомості про роз`яснення позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 9 годині 18 березня 2024 року, вручення примірнику протоколу позивачу, про що позивачем поставлені власноручні підписи, що власне й не заперечується позивачем.

Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідачем порушено права позивача та не повідомлено про дату та час розгляду справи.

Посилання апелянта на те, що 18 березня 2024 року ним повідомлено письмово ІНФОРМАЦІЯ_4 , що він не може з`явитися для проходження ВЛК через знаходження на лікування з 18 березня 2024 року, суд відхиляє, адже по-перше, заява отримана відповідачем 20 березня 2024 року, а по-друге, заява стосувалась неможливості з`явитися для проходження ВЛК, а не на розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також є цілком незмістовними доводи про недоведеність факту повторного вчинення правопорушення, позаяк вище судом вказано, що відповідачем кваліфіковано дії позивача за частиною другою статті 210 КУпАП як такі, що вчинені в особливий період, а не повторно.

Стосовно відсутності доказів вини позивача суд ще раз вказує на доведеність вини позивача у порушенні правил військового обліку в особливий період фактом не звіряння позивачем облікових даних протягом більше ніж п`яти років.

Доводи апелянта про не отримання відзиву відповідача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року в справі № 201/6282/24 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року в справі № 201/6282/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 30 жовтня 2024 року та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя А.О. Коршун

суддя С.М. Іванов