Справа № 420/29679/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29679/23

Перша інстанція суддя Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 03 липня 2023 року № 1 про відмову в поновленні раніше призначеної пенсії із одночасним зобов`язанням поновити виплату з травня 2014 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин пенсійним органом правомірно відмовлено в поновленні виплати пенсії позивачу, так як пенсійний орган позбавлений можливості встановити факт припинення виплати пенсії позивачу у Російській Федерації.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення його позовних вимог, так як позивач має право на поновлення виплати пенсії.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2004 року призначено пенсію за віком у м. Севастополь, яку він отримував до анексії АР Крим у березні 2014 року.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08 вересня 2022 року № 1500-0211-8/91608 останнє нарахування пенсії позивачу проведено 04 квітня 2014 року УПФ України в Гагарінському районі м. Севастополя.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року, у справі № 420/14598/22, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не прийняття відповідних рішень при розгляді заяв ОСОБА_1 про поновлення йому пенсії поданих 19 травня 2022 року № 6851/Г-1500-22, 20 травня 2022 року № 13266/Г-2800-22 та 15 вересня 2022 року № 13678/Г-2800-22; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути повторно заяви ОСОБА_1 про поновлення йому пенсії поданих 19 травня 2022 року № 6851/Г-1500-22, 20 травня 2022 року № 13266/Г-2800-22 та 15 вересня 2022 року № 13678/Г-2800-22, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні та шляхом прийняття відповідного рішення.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03 липня 2023 року № 1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за рішенням суду з підстав відсутності заяви про поновлення пенсії та документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

В свою чергу, вважаючи протиправною отриману відмову у формі зазначеного рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як пенсійним органом протиправно припинено виплату пенсії позивача та протиправно не поновлено її виплату за заявою позивача, з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

В свою чергу, Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі Порядок № 509).

Згідно п. 1 Порядку № 509, він регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка).

Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Між тим, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Згідно ст. 7 Угоди, при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії у колишньому місці проживання припиняється, якщо пенсія такого виду передбачена законодавством за новим місцем проживання пенсіонера.

При цьому, згідно п. 1 постанови КМУ від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» передбачено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03 липня 2023 року № 1, яким позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, зареєстрованим місцем проживання позивача є м. Севастополь в АР Крим, в якому він перебував на пенсійному обліку та отримував пенсію від Пенсійного фонду України до квітня 2014 року, а саме до моменту окупації АР Крим Російською Федерацією.

При цьому, згідно довідки від 01 червня 2022 року № 5106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивача взято на облік за його фактичним місцем проживання у м. Одеса.

Крім того, у травні 2022 року позивач вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про поновлення виплати йому пенсії.

В свою чергу, як вбачається з аналізу оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, фактичною підставою для його прийняття стала неможливість перевірки обставин припинення виплати пенсії позивачу на тимчасово окупованій території АР Крим.

Між тим, надаючи правову оцінку оскаржувану рішенню, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з аналізу положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, яка діяла у момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що пенсії у колишньому місці проживання (країні співдружності) припиняються, якщо пенсія такого виду передбачена законодавством за новим місцем проживання (іншій країні співдружності) пенсіонера.

В даному випадку, як зазначено вище та не заперечується пенсійним органом, позивач фактично проживає у м. Одесі та з 01 червня 2022 року зареєстрований у якості внутрішньо переміщеної особою, а тому за вищевказаною Угодою виплата пенсії позивачу має бути припинена саме пенсійними органами РФ, якщо позивач отримував відповідну пенсію.

Крім того, неможливість витребування матеріалів пенсійної справи позивача з тимчасово окупованих території АР Крим, на переконання колегії суддів, не є підставою для відмови у виплаті пенсії позивачу, який є громадянином України та має право на отримання пенсійних виплат.

З іншого боку, щодо періоду за який позивачу має бути виплачена пенсія, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В даному випадку, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зобов`язано пенсійний орган поновити виплату пенсії позивача з травня 2014 року, тобто зобов`язано здійснити виплату пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При цьому, вказаний висновок обґрунтовано посиланнями на положення Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 (далі Порядок № 234).

Так, згідно п. 1 Порядку № 234, він визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації (далі - особи).

Згідно п. 4 Порядку № 234, територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції у ході розгляду даної справи не перевірялась правомірність зупинки виплати пенсії позивача з 2014 року та матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем відповідних дій чи рішень пенсійного органу.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено обставин проживання позивача на території АР Крим у період з 2014 року по 2022 рік без отримання пенсійних виплат від окупаційної влади.

Між тим, з урахуванням положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла у відповідний період та на момент звернення позивача за поновленням виплати пенсії, а також з урахуванням відсутності доказів виплати/припинення виплати пенсії позивачу окупаційною владою, колегія суддів вважає, що позивач має право на поновлення виплати пенсії від ПФУ з моменту реєстрації свого фактичного місця проживання в м. Одесі та отримання статусу внутрішньо переміщеної особи, а саме з 01 червня 2022 року.

В свою чергу, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи, які є підставою для зміни рішення суду.

Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року, шляхом викладення 3 абзацу резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) поновити з 01 червня 2022 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування і виплату раніше призначеної пенсії».

В решті, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року - залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги - покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян