Справа № 320/21101/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року № 320/21101/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним і скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду у травні 2024 року звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (ГУ Нацполіції, ГУ НП, Головне управління).

Просив суд: визнати протиправним та скасувати висновок відповідача від 04.04.2024 щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.02.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Ухвалою суду від 21.05.2024 провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що йому не було виплачено допомогу після визначення втрати працездатності, тому вважає, що має право на отримання повного розміру одноразової грошової допомоги у відповідності до підпункту «в» пункту 3 частини першої статті 99 Закону «Про Національну поліцію» після встановлення інвалідності. Вказав, що отримав травму в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, його звільнено у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби, першочергова втрата працездатності встановлена протягом шести місяців після звільнення зі служби, інвалідність встановлена після повторного огляду, що, на його думку, є достатнім для отримання права на призначення одноразової грошової допомоги згідно частини першої статті 97 Закону «Про Національну поліцію».

У зв`язку із цим, просив задовольнити позов.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Наголошували, що інвалідність позивачу встановлено через 7 місяців 08 днів після дня звільнення, а умовою виплати відповідної одноразової грошової допомоги у спірному випадку є визначення інвалідності протягом шести місяців після звільнення з поліції. Стверджували правомірність висновку і відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як видно із трудової книжки позивача, з 01.06.2006 по 07.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - прийнятий на службу до Національної поліції.

На підставі наказу ГУ Нацполіції №338 від 07.04.2022, з 26.02.2022 по 18.04.2022 ОСОБА_1 проходив службу у підпорядкуванні начальника ГУ НП у місті Києві та приймав участь у здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадського порядку та безпеки, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян тощо та з метою виконання бойового розпорядження від 25.02.2022 №27.

14.03.2022 позивач під час виконання службових обов`язків отримав травму.

Як вбачається із висновку службового розслідування від 10.01.2023 за інформацією, викладеною у рапорті поліцейського відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУН в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 щодо травмування 14.03.2022 під час виконання службових обов`язків, затвердженого начальником ГУ НП в Київській області, інформація про травмування під час виконання службових обов`язків знайшла своє підтвердження.

Як видно з акта №2 розслідування нещасного випадку, затвердженого начальником Вишгородського РУП ГУНП в Київській області 08.03.2023, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у період дії воєнного стану під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків (підпункт 1 пункту 7 розділу 3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими).

30.06.2023 позивача, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за станом здоров`я (через хворобу).

06.09.2023 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у 25 %.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням і частковою втратою працездатності.

У листі від 24.01.2024 №29/4-814 позивача повідомлено про відмову у відповідній виплаті через те, що ступінь втрати працездатності встановлено після дня звільнення.

07.02.2024, як вбачається з виписки з акта огляду медико-соціальною експертної комісії серії АВ №1116505, ОСОБА_1 встановлено інвалідність 3-ї групи строком до 01.03.2025; вказано, що травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

У відповідності до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії АГ №0027636, ступінь втрати працездатності позивача станом на 07.02.2024 60 %.

07.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням і встановленням 3-ї групи інвалідності.

У листі ГУ Нацполіції в Київській області від 16.04.2024 відмовлено у такій виплаті через те, що строк встановлення групи інвалідності перевищує 6-ти місячний термін, передбачений пунктом 3 частини першої статті 97 Закону «Про Національну поліцію».

Вважаючи висновок про відмову у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги протиправним, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського, регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (Закон №580-VIII) і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (Порядок №4).

За правилами пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

За положеннями частини першої статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

У відповідності до статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина друга статті 97 Закону №580-VIII).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України№4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року (Порядок №4).

За нормами підпункту 2 пункту 1 розділу 2 Порядку № 4 у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Як передбачено у пункті 5 розділу 3 Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формами, визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

За нормами пункту 1 розділу 4 Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

За результатом з`ясованих у справі обставин і аналізу наведених норм права, суд приходить до наступних висновків.

Так, спірна одноразова грошова допомога призначається при дотриманні трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Суд звертає увагу, що Законом «Про Національну поліцію» чітко і безальтернативно передбачено строк для встановлення інвалідності у шість місяців після звільнення з поліції для можливості отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

При цьому, положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», якими закріплено умову про шестимісячний строк із дати звільнення з поліції, для отримання допомоги, визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(І)/2020 від 22.04.2020. Конституційний Суд України у названому рішенні констатував, що положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону щодо підстав та умов для виплати одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському протягом шести місяців після звільнення його з поліції інвалідності внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, не містять ознак дискримінації.

У свою чергу, позивач послався на постанову Верховного Суду у справі №2040/6159/18 від 13.12.2019, у якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що така обставина як встановлення інвалідності понад шестимісячний строк з моменту звільнення не може слугувати підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність у розглядуваному випадку встановлена поза межами відповідного строку не з вини позивача, оскільки до складання акта за формою Н-1* від 25.01.2018 та постанови МВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» №3 від 09.02.2018 позивач у межах цих відносин був позбавлений права звернутись до МСЕК.

Разом із тим, такий висновок не може бути застосований до випадку, який розглядається, оскільки у ході судового розгляду не було встановлено жодних винних дій зі сторони інших осіб, як і інших сторонніх факторів, які вплинули б на строк встановлення інвалідності позивача у понад шість місяців із дня звільнення.

У той же час, інвалідність позивачу встановлено з 07.02.2024, а звільнення з поліції мало місце 30.06.2023, тобто між цими датами проміжок у понад сім місяців.

Так само, доводи позивача про те, що він має право на призначення відповідної допомоги через ту обставину, що йому не було виплачено допомогу у зв`язку із визначенням ступеня втрати працездатності восени 2023 року, не приймаються до уваги, оскільки невиплата допомоги через втрату працездатності, із заявою щодо якої ОСОБА_1 звертався у вересні 2023 року, не є предметом розгляду у досліджуваному випадку; а позивач оскаржує саме висновок про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

Також суд звертає увагу, що законодавець не передбачив для реалізації права на отримання допомоги пролонгації строку у шість місяців з дня звільнення з поліції, протягом якого встановлюється інвалідність, у зв`язку із тим, що встановленню інвалідності передувало встановлення втрати працездатності у період протягом шести місяців після звільнення з поліції. Тобто факт встановлення ступеня втрати працездатності, який передував встановленню інвалідності, не змінює строк у шість місяців із дати звільнення, протягом якого встановлюється інвалідність, як умова отримання одноразової грошової допомоги, також це не продовжує відповідний строк.

Судом також у досліджуваному випадку не було встановлено існування об`єктивно непереборних обставин, які зумовили перешкоди у встановленні інвалідності позивача у строк у шість місяців з дати звільнення з поліції.

Отже названі вище доводи позивача є необґрунтованими і відхиляються судом.

У свою чергу, відповідачем подані належні та достатні докази на підтвердження правомірності оскаржуваного висновку.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням викладеного, суд резюмує відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.