Справа № 420/18178/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18178/23

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 26.12.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення у Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення у Київському районі про зобов`язання призначити та виплатити їй субсидію на квартирну плату з 2018р.;

матеріальну допомогу на погашення обов`язкового платежу по квартплаті з 2018р.;

щорічну матеріальну допомогу як інваліду ІІ групи;

компенсацію витрат на придбання життєво необхідних лікарських засобів придбаних за рахунок сім`ї, в повній мірі, з 2018р.;

зобов`язання поновити допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи з грудня 2022р. за рішенням суду №520/773/19 на загальну суму 1300грн.;

стягнення на її користь матеріальної шкоди: за лікарські засоби за 2018-2023р.р. на суму 55362,97грн.; на погашення обов`язкового платежу по квартплаті (матеріальна допомога) щорічно за 2018-2023р.р. на загальну суму 30000грн.; щорічної матеріальної допомоги як інваліду ІІ групи за 2019-2023р.р. на суму 4000грн.; моральної шкоди в розмірі 90662,99грн.;

зобов`язання надати відповідну документацію до Пенсійного фонду Київського району м.Одеси, для встановлення їй трудового стажу по догляду за сином ОСОБА_2 , 1977 року народження, інваліда II групи з дитинства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачами безпідставно в порушення вимог чинного законодавство відмовлено ОСОБА_3 в призначенні та виплаті житлової субсидії; матеріальної допомоги на погашення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг; матеріальної допомоги по інвалідності; компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; на придбання життєво-необхідних ліків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2023р. позов задоволений частково; визнано протиправною відмову Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у наданні ОСОБА_1 одноразової матеріальної допомоги особам з інвалідністю з 2019р.; зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 одноразової матеріальної допомоги особам з інвалідністю з 2019р. по 2023р.; визнано протиправною відмову Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у наданні ОСОБА_1 матеріальної допомоги на компенсацію витрат на купівлю життєво-необхідних ліків з 2019р. по 2023р.; зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги на компенсацію витрат на купівлю життєво-необхідних ліків з 2019р. по 2023р.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, при вирішенні справи дійшов до наступних висновків:

відсутність паспорта громадянина України не є підставою для припинення/зупинення виплати компенсації фізичним особам, наданні матеріальної допомоги на компенсацію витрат на купівлю життєво-необхідних ліків з 2019 по 2023 роки;

відповідачем не надано доказів належного розгляду заяви позивача з прийняттям відповідного рішення з дотриманням норм Порядку виплати одноразової матеріальної допомоги непрацюючим малозабезпеченим особам, особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, тому відмова відповідача у наданні позивачу одноразової матеріальної допомоги особам з інвалідністю з 2019 року є протиправною;

оскільки, позивачем не виконано приписи Положення про порядок надання адресної допомоги вразливим верствам населення міста Одеси та особам, які опинилися у складних життєвих обставинах, тому відсутні підстави задоволення позовних вимог стосовно призначення матеріальної допомоги на погашення обов`язкового платежу по квартплаті з 2018 року по 2023 рік;

в зв`язку з не наданням даних про себе, передбачених законодавством, заява позивача про призначення субсидії і декларація від 18.02.2019 р. вважаються не поданими. Оскільки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1041 від 16.09.2022 року повноваження із призначення та виплати житлових субсидій та пільг на житлово-комунальні послуги від міських (міст обласного значення) та районних органів соцзахисту передано до органів Пенсійного фонду України, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають;

позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи, як і не доведені самі негативні зміни у житті, тому відсутні підстави відшкодування моральної шкоди;

не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача надати відповідну документацію до Пенсійного фонду Київського району м.Одеси, для встановлення трудового стажу, оскільки позивачем не надано доказів звернення до відповідача з відповідною заявою.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апелянт зазначає про протиправне зняття її з обліку Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та невиплату їй соціальних пільг.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 інвалід ІІ групи внаслідок загального захворювання, та разом із сином ОСОБА_2 інвалідом з дитинства IІ групи, перебувають на обліку в органі Пенсійного фонду України та отримують: заявниця пенсію по інвалідності у сумі 3402,88грн., син - соціальну пенсію у сумі 2520грн.

18.02.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення у Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про доходи і витрати.

Листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 24.06.2019р. повідомлено ОСОБА_1 про відмову у призначенні житлової субсидії через відсутність повних даних про заявника у декларації про доходи і витрати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2021р. у справі №520/773/19 зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу особі з інвалідністю за 2018р. та матеріальної допомоги на компенсацію витрат на купівлю життєво-необхідних ліків за 2018р.

На виконання судового рішення у справі №520/773/19, комісія Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на засіданні 14.09.2022р. прийняла рішення про призначення ОСОБА_1 матеріальної допомоги особі з інвалідністю у розмірі 686,50грн.

Також, 04.08.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення матеріальної допомоги особі з інвалідністю.

09.11.2022р. комісією Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 матеріальної допомоги особі з інвалідністю у розмірі 1013,50грн., яка виплачена у листопаді 2022р.

Також, на виконання судового рішення у справі №520/773/19, піклувальна рада Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на засіданні 02.09.2022р. прийняла рішення про надання ОСОБА_1 адресної матеріальної допомоги на компенсацію витрат на купівлю життєво-необхідних ліків за 2018р. у розмірі 2500грн.

У період з 2019-2023р.р. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідачів із заявами про надання матеріальної допомоги на компенсацію витрат на купівлю життєво-необхідних ліків.

Листами Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 20.05.2020р. №01-8-24464/20, 07.06.2021р. №01-Я-24658/1, від 28.12.2022р. №01-91-7520/7, від 11.04.2023р. №01-Я-8856/1.3 відмовлено у розгляді питання щодо надання вищезазначеної матеріальної допомоги через не надання ОСОБА_1 оригіналу або копії паспорта громадянина України.

04.07.2023р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та декларацією про доходи та майновий стан.

Листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 20.07.2023р. №16.01.-05/2-2094 повідомлено ОСОБА_1 , що її сукупний дохід становить 2818,72грн., тобто, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць 2589грн, а тому права на призначення вказаної компенсації вона не набула.

Вважаючи протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо не виплати субсидії на квартирну плату з 2018р., матеріальної допомоги на погашення обов`язкового платежу по квартплаті з 2018р.; щорічної матеріальної допомоги як інваліду ІІ групи; компенсації витрат на придбання життєво необхідних лікарських засобів придбаних за рахунок сім`ї з 2018р., позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері умов призначення та порядку надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. №848.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст.ст.12,13 вищезазначеного закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. №848 (надалі - Положення №848).

Відповідно до п.п.2-4 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно п. 20 Положення №848 надання раніше призначеної субсидії припиняється, зокрема: поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов`язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини.

Інструкцією щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006р. №345 (надалі Інструкція №345), визначено порядок оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги в управліннях праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, структурних підрозділах з питань праці та соціального захисту населення виконавчого органу міської, районної у місті ради (далі - Управління), які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій (далі - допомога), у тому числі: допомоги на оплату житла та комунальних послуг.

Відповідно до положень п.п.5.1, 5.2 Інструкції №345 надання соціальної допомоги припиняється та поновлюється у випадках, передбачених відповідними нормативно-правовими актами, а також згідно із заявою отримувача допомоги.

Відповідно до п.13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такi доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли не внесені у повному обсязі відомості про членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії (серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 20.04.2015р. №431/447 затверджено Порядок надання Державною фіскальною службою України інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про доходи фізичних осіб, які звернулись за призначенням житлових субсидій, у якому зазначено, що органи соціального захисту населення надають запити, а ДФС надає відповідь на запит органам соціального захисту населення виключно в електронній формі з використанням засобів технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації.

Інформація з ДРФО про доходи окремої фізичної особи не надається , якщо: реєстраційний номер облікової картки платника податків закрито або фізичну особу за вказаними у запиті серією та номером паспорта знято з обліку у ДРФО; у запиті вказано недійсний (помилковий) реєстраційний номер облікової картки платника податків або з вказаними у запиті серією та номером паспорта фізична особа не перебуває на обліку у ДРФО; реквізити, зазначені у файлі-запиті, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта, прізвище, ім`я, по батькові не відповідають інформації, яка наявна у ДРФО: незаповнені або некоректно заповнені поля. Відповідно до програмного забезпечення, розробленого Державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» у файл-запит по доходах до ДФС не вивантажуються дані про осіб, в яких в базі субсидій заведено дані свідоцтва про народження або дані паспорта старого зразка.

Таким чином, норми чинного, на момент виникнення спірних відносин, законодавства свідчать, що заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли не внесені у повному обсязі відомості про членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії (серія та/або номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером), оскільки це унеможливлює отримання органом соціального захисту населення відомостей про доходи цих осіб з ДРФО.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення у Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про доходи і витрати.

Листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 24.06.2019р. повідомлено ОСОБА_1 про відмову у призначенні житлової субсидії через відсутність повних даних про заявника у декларації про доходи і витрати.

Дійсно, в декларації про доходи і витрати доданої до вищезазначеної заяви, ОСОБА_1 не зазначила серію та/або номер свого паспорта, свій реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером), а тому згідно п.13 Положення №848 заява і декларація вважаються не поданими.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022р. №1041 передано повноваження із призначення та виплати житлових субсидій та пільг на житлово-комунальні послуги від міських (міст обласного значення) та районних органів соцзахисту до органів Пенсійного фонду України, а саме: з 01.10.2022р. забезпечують виплату житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; з 01.12.2022р. забезпечують призначення та виплату житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; отримують від управителів, виконавців комунальних послуг інформацію про ненадання понад 30 днів житлової або комунальної послуги домогосподарствам, які є отримувачами житлових субсидій; визначають середньомісячний сукупний дохід у розрахунку на одну особу сімей пільговиків; з 01.01.2023р. розраховують щомісяця суми житлових субсидій та пільг за поточний місяць.

Таким чином, з 01.10.2022р. у відповідачів відсутні повноваження щодо призначення та виплати житлових субсидій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити житлову субсидію.

Механізм, порядок та умови надання адресної матеріальної допомоги (надалі -матеріальна допомога) як однієї з форм надання соціальних послуг мешканцям міста Одеси, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем відповідно до ст.5 Закону України «Про соціальні послуги» в межах реалізації Міської цільової програми надання соціальних послуг та інших видів допомоги незахищеним верствам населення міста Одеси на відповідний рік визначається Положенням про порядок надання адресної матеріальної допомоги мешканцям міста Одеси, затвердженим рішення Одеської міської ради від 12.12.2018р. №3994-VII. (надалі Положення №3994).

Відповідно до Положення №3994 матеріальна допомога мешканцям міста Одеси надається в межах Програми на відповідний бюджетний період: одноразово - один раз протягом календарного року на вирішення певних обставин (головним розпорядником бюджетних коштів у межах Програми). У виняткових випадках (надзвичайна подія, тяжке захворювання, інші поважні обставини) допомога може бути надана повторно, за умови, що сукупний розмір такої допомоги не буде більшим ніж максимальний, який передбачений у підпункті 3.2.5 пункту 3.2 розділу III Положення.

періодично - щомісячно, щоквартально або на термін, який зазначається в межах Програми на бюджетний період.

Право на отримання матеріальної допомоги мають: зокрема громадяни, які опинились у складній життєвій ситуації, у разі виникнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Для отримання матеріальної допомоги громадянин (заявник) або один із членів його сім`ї, який передбачений у підпункті 1.5.1 пункту 1.5 розділу 1 Положення, має звернутися з письмовою заявою до: Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та комунальних установ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» районів міста Одеси у разі наявності обставин, які пов`язані з вирішенням соціально-побутових питань: проведення медикаментозного лікування та оперативного втручання або відшкодування витрат проведене лікування; необхідністю проходження медичної за реабілітації, оздоровлення або відшкодування витрат за придбану путівку; витратами на поховання; оплатою житлово-комунальних послуг або погашенням боргів з оплати житлово-комунальних послуг; з питань призначення одноразової або періодичної грошової виплати певним пільговим категоріям громадян, які визначені за Програмою іншими обставинами, які можуть вплинути на вирішення певних для життєдіяльності речей; проведення ремонту житла для багатодітних родин та дитячих будинків сімейного типу;

районних адміністрацій Одеської міської ради у разі наявності обставин, які пов`язані із необхідністю поліпшення житлових умов проживання: на проведення ремонту будинку (квартири) або компенсацію витрат на його проведення, крім утеплення зовнішніх стін та балконів у багатоквартирних будинках; придбання сантехнічного обладнання або його компенсацію; у зв`язку з пошкодженням або руйнуванням житла внаслідок пожежі або стихійного лиха; заміною, встановленням або компенсацією газового та електричного обладнання (газова або електрична плита, газова колонка, АОГВ, газовий або електричний лічильник); придбання або компенсація визначеної побутової техніки (холодильник, пральна машина, бойлер) іншими обставинами, які можуть вплинути на поліпшення житлових умов проживання тощо;

служби у справах дітей Одеської міської ради щодо призначення щомісячної матеріальної допомоги для дітей-сиріт.

Для розгляду питання надання матеріальної допомоги в межах Міської цільової програми надання соціальних послуг та інших видів допомоги вразливим верствам населення міста Одеси на 2021-2023р.р., затвердженої рішенням Одеської міської ради від 24.12.2020р. №19-VII, відповідно до Положення про порядок надання адресної допомоги вразливим верствам населення міста Одеси та особам, які опинилися у складних життєвих обставинах, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.02.2021р. №44-ІІІ (зі змінами), позивачу необхідно було надати до Департаменту за адресою: АДРЕСА_1 , наступні документи: оригінал або копію паспорта громадянина України (ID-картка надається із додатком до неї); оригінал або копію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (у разі наявності); оригінал або копію документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у якому зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності); інформацію з банківської установи про відкритий картковий рахунок (пенсіонерам та одержувачам державних допомог - реквізити рахунка для зарахування соціальних виплат; інших категоріям реквізити відкритого карткового рахунку).

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради було надано ОСОБА_1 вищезазначену допомогу у 2020р. у розмірі 10000грн., у 2021р. у розмірі 10000грн., у 2022р. у розмірі 14000грн., у 2023р. у розмірі 14000грн. та у 2024р. у розмірі 15000грн., що свідчить про безпідставність позовних вимог у цій частині.

Правові відносини надання соціальних послуг із догляду та виплати компенсації надавачам цих послуг регулюються Законом України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України якою затверджено «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859.

Закон України «Про соціальні послуги» (надалі Закон - №2671-VIII) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Пунктом 17 ст.1 Закону № 2671-VIII передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг (п.3 ч.1 ст.8 Закону № 2671-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону №2671-VIII до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Згідно п.1 ч.6 ст.8 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.

За правилами ч.7 ст.8 Закону фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020р. №859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. (далі - Порядок № 859).

Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161

Пунктом 2 Порядку №859 визначає категорії осіб, яким компенсація не призначається. Зокрема, компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); 2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу»; 3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Відповідно до п.3 Порядку №859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно п.5 Порядку №859 до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи.

Частиною 2 ст.3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно абз.5 п.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Відповідно до абз.1,2 п.6 Порядку №859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.

За змістом п.7 Порядку № 859 призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: 1) у паперовій формі: заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заяви про згоду отримувати соціальні послуги; копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі); декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги; копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ; копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ; довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ; копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена); копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників). Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги.

Згідно п.14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2023р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та декларацією про доходи та майновий стан.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про соціальні послуги» розмір компенсації обчислюється як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, установленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги : догляду на непрофесійній основі, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, встановлений законом на 01.01.2023р. становив 2589грн.

Оскільки, середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 становить 2818,72грн., тобто, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць 2589,00 грн, тому права на призначення вказаної компенсації вона не набула, про що відповідачем обґрунтовано повідомлено заявника листом №16.01.-05/2-2094 від 20.07.2023.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Частинами 1 та 2 ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної постанови).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач стверджуючи про те, що відповідачем завдано їй моральну шкоду, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи, як і не доведені самі негативні зміни у житті.

Вищезазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача.

Статтею 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушення прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненні дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовна вимога про зобов`язання Управління соціального захисту населення Київського району м.Одеси надати відповідну документацію до Пенсійного фонду Київського району м.Одеси, для встановлення трудового стажу позивача не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів звернення до відповідача з відповідною заявою.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно встановлено обставини справи з додержанням норм матеріального права і процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв