Справа № 200/2202/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року справа №200/2202/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року (повне судове рішення складено 30 липня 2024 року у м. Дніпро) у справі № 200/2202/24 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області від 14.03.2024 № 42 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити та виплачувати з 24 січня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з 24 січня 2024 року, зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, періоди роботи з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 01.02.2006 по 31.12.2006, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019, з 26.02.2020 по 31.01.2024.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 з 24 січня 2024 року зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.05.1999 по 30.06.2001, з 01.02.2006 по 31.12.2006, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017по 31.12.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 з 24 січня 2024 року зарахувати до страхового стажу періоди роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010 в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 з 24 січня 2024 року врахувати довідки про заробітну плату № 50 від 30.05.2011, яка видана ЗАТ «УралСтрой», від 26.06.2014 № 1572/1, від 26.06.2014 № 1572/2, від 26.06.2014 № 1572/3, від 26.06.2014 № 1572/4, від 26.06.2014 № 1572/5, від 01.09.2016 №1934, які видані ТОВ «Заполярпромгражданстрой», № 5378 від 22.07.2019, яка видана ТОВ «ГазАртСтрой», виходячи з офіційно встановленого курсу російського рубля до української гривні на момент призначення пенсії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , 23.01.1969 народження 07.02.2024 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії та надав пакет необхідних документів для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням від 14.03.2024 №42 за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовив позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з тим, що не підтверджено періоди роботи за Списком №2 та відсутній необхідний загальний страховий стаж. Загальний страховий стаж, за підрахунком ГУ ПФУ в Рівненській області склав 20 років 8 місяців 9 днів.

Відповідно до рішенням від 14.03.2024 №42, підставою незарахування періодів до загального страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 2, здобутих на території російської федерації, є те що починаючи з 01.01.2023 росія припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому, на осіб які працювали в росії після 01.01.1992, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу та заробітку.

Тому ГУ ПФУ в Рівненській області не були враховані довідки про заробітну плату №50 в 30.05.2011, яка видана ЗАТ «УралСтрой», від 26.06.2014 №1572/1, від 26.06.2014, №1572/2, від 26.06.2014 №1572/3, від 26.06.2014 №1572/4, від 26.06.2014 №1572/5, від 01.09.2016 №1934, які видані ТОВ «Заполярпромгражданстрой», №5378 від 22.07.2019, яка видана ТОВ «ГазАртСтрой».

Крім того, відповідно до рішення від 14.03.2024 №42 та розрахунку стажу, проведеного органом ПФУ, ГУ ПФУ Рівненській області не було зараховано періоди роботи:

- до пільгового стажу за Списком №2: з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 01.02.2006 по 31.12.2006, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019, з 26.02.2020 по 31.01.2024;

- до загального страхового стажу: з 01.05.1999 по 30.06.2001, з 01.02.2006 по 31.12.2006, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019;

- періоди роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців: з 09.01.2007 по 30.06.2009, 01.03.2010 по 01.07.2010.

В рішенні від 14.03.2024 №42 зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 26.02.2020 по 31.01.2024 в ТзОВ «Виробничо-комерційні підприємство «Котлогаз», оскільки уточнююча довідка про шкідливий характер роботи не надана.

Однак, вищезазначене не може бути підставою для відмови у призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 та врахуванні періодів роботи до загального та пільгового стажу, врахуванні довідок про заробітну плату.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 20.05.2021 № 98 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області від 14.03.2024 № 42 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.114 Закону № 1058-IV, з урахуванням правових висновків суду, зарахувавши до страхового та до пільгового підземного стажу за списком №2 періоди роботи з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019, з 26.02.2020 по 01.12.2022 з урахуванням наданих додаткових документів.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що страховий стаж позивача починаючи з 01.01.1999 зараховано згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК - 5).

Не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 01.05.1999 по 30.06.2001, оскільки відсутні дані про заробітну плату в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом відхилено доводи відповідача, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 26.02.2020 по 01.12.2022 оскільки не виконано одну із основних умов для визначення права на призначення пенсії на пільгових - не надані уточнюючі довідки про періоди роботи та умови праці.

У трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, зокрема, інформація щодо розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць та зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80 % робочого часу.

Судом не враховано позицію відповідача щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.02.2006 по 31.12.2006, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019, оскільки позивач працював на території російської федерації.

Також апелянт зазначає, що оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, то з 01.01.2023 Угода залишається чинною та обов`язковою до виконання між іншими її підписантами, окрім російської федерації.

Україна, в свою чергу, постановою КМУ від 29.11.2022 №1328, яка набрала чинності 02.12.2022, анонсувала свій вихід з Угоди. У зв`язку з цим, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058-IV, при цьому, до страхового стажу зараховується періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991.

Після зупинення дії, Конвенція 1993 року не застосовується у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Звертає увагу, що на момент звернення позивача до Головного управління із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах з врахуванням довідок про заробітну плату Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення є нечинною.

Крім того, пенсійний орган зазначає, що судом першої інстанції не врахований майновий стан відповідача щодо стягнення судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач висловив згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV з відповідним пакетом документів.

Вищевказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.03.2024 № 42 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.

В обґрунтування відмови зазначено, що пунктом 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (Список № 2) становить 55 років. Вік заявника 55 років 0 місяців14 днів.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (Список № 2) становить не менше 30 років. Страховий стаж особи становить 20 років 8 місяців 9 днів. Пільговий стаж особи по Списку № 2 відсутній. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, становить 12 років 6 місяців.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

- за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019 на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.07.1986 та згідно наданих уточнюючих довідок;

- до пільгового стажу не зараховано період роботи з 26.02.2020 по 31.01.2024 в ТзОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Котлогаз», оскільки уточнююча довідка про шкідливий характер роботи не надана.

Додатково повідомили, що починаючи з 01.01.2023 росія припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому, на осіб, які працювали в росії після 01.01.1992, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу та заробітку.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам призначається, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, чого відповідачем вчинено не було.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 , позивач перебував у трудових відносинах у спірні періоди:

- 29.07.1986 прийнятий до автозбірного цеху електрозварником ручного зварювання 3 розряду до Сєвєродонецької авторембази;

- 29.04.1987 звільнено у зв`язку з призовом до лав Радянської армії;

- 23.08.1989 прийнято електрогазозварником 4 розряду на дільницю механізації в Рубіжанському будівельно-монтажному управлінні №1;

- 20.05.1994 звільнено за власним бажанням;

- 30.05.1994 прийнято електрогазозварником 4 розряду в Рубіжанському спецуправлінні №9 Колективного підприємства Промхіммонтаж;

- 01.09.1997 встановлено 6 розряд електрогазозварника. Робоче місце атестоване: підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2, наказ № 4 від 11.01.99 та наказ № 38 від 29.12.1993;

- 30.11.2001 звільнено за згодою сторін;

- 02.02.2004 прийнято електрогазозварником 6 розряду в ТОВ «Монтажспецбуд»;

- 13.01.2005 звільнено за власним бажанням;

- 09.01.2007 прийнято електрогазозварником 6 розряду в ЗАТ «УралСтрой», місцевість прирівняна до районів Крайнього Севера;

- 30.06.2009 звільнено за власним бажанням;

- 01.03.2010 прийнято електрогазозварником 6 розряду на дільницю №1 в ТОВ «НяганьСтрой», місцевість прирівняна до районів Крайнього Севера;

- 01.07.2010 звільнено за власним бажанням;

- 20.08.2011 прийнято електрозварником ручного зварювання 6 розряду вахтовим методом роботи в ТОВ «Заполярпромгражданстрой», район Крайнього Севера;

- 23.01.2014 трудовий договір припинено за обставин, не залежних від волі сторін, у зв`язку із закінченням строку дії дозволу на роботу;

- 04.02.2014 прийнято електрозварником ручного зварювання 6 розряду вахтовим методом роботи в ТОВ «Заполярпромгражданстрой», район Крайнього Севера;

- 24.07.2017 звільнено за власним бажанням;

- 18.08.2017 прийнято електрозварником ручного зварювання 6 розряду вахтовим методом роботи в ТОВ «ГазАртСтрой», місто Санкт-Петербург;

- 31.12.2019 трудовий договір припинено у зв`язку із закінченням строку договору;

- 26.02.2020 прийнято електрозварником ручного зварювання 3 розряду виробничої бази в ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Котлогаз»;

- 26.02.2020 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах розділ XXVII, наказ №153 від 15.04.2016;

- 12.04.2021 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказ від 12.04.2021 №59.

Щодо періодів роботи позивача з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 26.02.2020 по 01.12.2022.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.

Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 2, який був чинний у цей період.

Слід зазначити, що чинним на період роботи позивача законодавством право на пільгове пенсійне забезпечення передбачалося:

- для електрогазозварників та електрозварників та їх підручних, що передбачено розділом XXXIII Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956;

- для газозварників, електрогазозварників, зайнятих на різанні і ручному зварюванні та електрозварників ручного зварювання, що передбачено розділом XXXIII Списку № 2, затвердженого постановою КМУ № 162 від 11.03.1994;

- для газозварників, електрозварників ручного зварювання, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, що передбачено розділом XXXIII Списку № 2, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003;

- для газозварників, електрозварників ручного зварювання, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, що передбачено розділом XXXIII Списку № 2, затвердженого постановою КМУ № 920 від 05.07.2006; постановою КМУ № 461 від 24.06.2016.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та електрогазозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17 та постанові від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Таким чином, починаючи з дати набрання чинності постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» і до цього часу професія електрозварника та електрогазозварника передбачена Списками № 2 як така, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 4 Порядку № 383 встановлено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Підпунктом 4.3 Порядку № 383 передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 11 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

В трудовій книжці позивача є запис про результати атестації робочих місць, за результатами роботи, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, наказ №4 від 11.01.99, наказ № 38 від 29.12.1993, наказ №153 від 15.04.2016 та наказ від 12.04.2021 №59.

Враховуючи, що позивач працював за професіями, пільговий характер роботи за якими підтверджено проведеними атестаціями робочого місця, місцевий суд дійшов правильного висновку, що у відповідача були наявні підстави для зарахування періодів роботи позивача з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 26.02.2020 по 01.12.2022 до пільгового стажу, а період роботи з 01.05.1999 по 30.06.2001 до страхового стажу та врахування його при вирішенні питання про призначення пенсії.

Щодо періоду роботи позивача з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010 район Крайнього Севера, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019 вахтовий метод, та періоду роботи з 02.12.2022 по 31.01.2024.

Як на підставу для відмови у зарахуванні вищевказаного стажу до страхового та до пільгового відповідачем у оскаржуваному рішенні зазначено - у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Частинами 2, 3 ст.6 Угоди встановлено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно до абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 ст.4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02. 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та на час спірних відносин і розгляду справи не припинений та не скасований.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Ця постанова набрала чинності 02.12.2022.

Разом з цим, в силу положень ч.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, позиція відповідача суперечить принципу верховенства права.

Припинення участі РФ в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу, набутого особою, до ухвалення відповідних рішень.

Місцевий суд правильно вважав, що право позивача на обрахунок стажу при призначенні пенсії, набутого на території країни-учасниці Угоди, не може пов`язуватись з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з такою країною, оскільки у період роботи позивача в Російської Федерації вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому, слід зазначити, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні періодів роботи на території РФ до стажу, що надає право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, періоди роботи позивача з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010 з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019 мають бути зараховані відповідачем до стажу, що надає право на пенсійне забезпечення.

Крім того, на підтвердження зазначених періодів роботи позивачем були надані наступні документи:

- пільгова довідка вих. №266 від 26.04.2010, яка видана ЗАТ «УралСтрой»;

- довідка про заробітну плату №50 в ід 30.05.2011, яка видана ЗАТ «УралСтрой»;

- трудовий договір №07И/10 від 09.01.2007 з ТОВ «НяганьСтрой»;

- трудовий договір №07И/10 від 20.01.2010 з ТОВ «НяганьСтрой»;

- пільгова довідка №456 від 02.08.2019, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- пільгова довідка №469 від 21.07.2017, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- картка атестації робочого місця за умовами праці №480а, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- картка спеціальної оцінки умов праці №1892А, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- довідка про заробітну плату від 26.06.2014 №1572/1, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- довідка про заробітну плату від 26.06.2014 №1572/2, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- довідка про заробітну плату від 26.06.2014 №1572/3, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- довідка про заробітну плату в ід 26.06.2014 №1572/4, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- довідка про заробітну плату від 26.06.2014 №1572/5, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- довідка про заробітну плату від 01.09.2016 №1934, яка видана ТОВ «Заполярпромгражданстрой»;

- пільгову довідку №10312 від 06.12.2019, яка видана ТОВ «ГазАртСтрой»;

- пільгову довідку №722 від 23.08.2019, яка видана ТОВ «ГазАртСтрой»;

- наказ про припинення трудового договору з працівником (звільнення) від 31.12.2019, який виданий ТОВ «ГазАртСтрой»;

- картка спеціальної оцінки умов праці №202а, яка видана ТОВ «ГазАртСтрой»;

- довідка про заробітну плату №5378 в ід 22.07.2019, яка видана ТОВ «ГазАртСтрой»;

- відомості про застраховану особу за грудень 2019 року, які видані ТОВ «ГазАртСтрой»;

- відомості про страховий стаж за період з 01.01.2017 по 24.07.2017, які видані ТО «ГазАртСтрой»;

- відомості про страховий стаж за період з 18.08.2017 по 31.12.2017, які видані ТОВ «ГазАртСтрой»;

- відомості про страховий стаж за період з 29.07.2018 по 31.12.2018, які видані ТОВ «ГазАртСтрой»;

- відомості про страховий стаж за період з 17.01.2019 по 31.12.2019, які видані ТОВ «ГазАртСтрой»;

- дозволи на роботу та патенти.

Колегія суддів погоджується з окружним судом, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком були наявні всі підстави для зарахування до страхового та до пільгового стажу позивача вищевказаних періодів роботи, але з урахуванням довідок, які надані на підтвердження роботи позивача в зазначений період.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 02.12.2022 по 31.01.2024 до стажу, що надає право на пенсійне забезпечення, суд зазначає, що після прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, під час вирішення питання призначення пенсії має застосовуватися норми Закону № 1058-IV.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених в цій справі обставин, окружний суд дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області від 14.03.2024 № 42 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 07.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.114 Закону № 1058-IV, з урахуванням правових висновків суду, зарахувавши до страхового та до пільгового підземного стажу за списком №2 періоди роботи з 29.07.1986 по 29.04.1987, з 23.08.1989 по 20.05.1994, з 30.05.1994 по 30.11.2001, з 02.02.2004 по 13.01.2005, з 09.01.2007 по 30.06.2009, з 01.03.2010 по 01.07.2010, з 20.08.2011 по 23.01.2014, з 04.02.2014 по 24.07.2017, з 18.08.2017 по 31.12.2019, з 26.02.2020 по 01.12.2022 з урахуванням наданих додаткових документів.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судового збору.

Оскарженим рішенням стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

За ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги частково задоволені, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань апелянта судові витрати понесені позивачем у розмірі 484,84 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/2202/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 31 жовтня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук