Справа № 380/20410/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 рокусправа № 380/20410/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконаця Білецького Ігоря Мироновича (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на користь позивача 1890 грн. 74 коп. примусово стягнутих на підставі платіжної інструкції №6660 від 09.08.2024 за ВП №70985439 коштів, як безпідставно стягнутих;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000.00 гривень (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Ухвалою від 07.10.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконав.

Ухвалою від 14.10.2024 відкрите спрощене провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 2022 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №461/4642/22, яким суд скасував постанову в.о. начальника управління безпеки - заступника начальника управління - начальника відділу - інспектора з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковича Юрія Володимировича серії РАП №729087489 від 30.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн.

16.03.2023 приватним виконавцем, виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. виконавче провадження №70985439 з примусового виконання постанови №РАП729087489, виданої 16.08.2022 управлінням безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 1360 грн. закінчено на підставі отриманого рішення Галицького районного суду м.Львова. На той час жодних стягнень не було проведено.

У подальшому приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. 06.06.2024 виніс постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2023 та не повідомив про це позивача.

Стверджує, що внаслідок протиправних дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., які полягають у винесені протиправної Постанови про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439, тобто через 1 рік і 3 місяця з дня прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження №70985439 від 16.03.2023, були порушені права та законні інтереси шляхом примусового списання коштів у розмірі 1890 грн. 74 коп. з карткового рахунку в АТ «Райффайзен Банк».

Вважає спірну постанову та дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду заяву про пропущення позивачем строку звернення до суду та відзив.

У відзиві відповідач заперечив проти позову, мотивуючи наступним: «… Дійсно 16.03.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з отриманням рішення суду про скасування виконавчого документа, що підлягало виконанню. Проте, після проведеної звірки зі Стягувачем поставало питання щодо деяких виконавчих проваджень серед яких і було ВП №70985439. Дослідивши матеріали виконавчого провадження встановлено, що Боржником подано приватному виконавцю рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2022 року по справі №461/4885/22, згідно якого, «адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, головного спеціаліста - інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шинкаренка Олександра Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити. Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №740044167 від 24 серпня 2022 року до повідомлення серії ЛВ №00115019 від 8 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП скасувати.» Проте виконавче провадження №70985439 було відкрито у зв`язку з виконанням зовсім іншої постанови накладення адміністративного стягнення серії РАП №729087489 від 16 серпня 2022 року. Враховуючи вищевикладене приватним виконавцем було прийнято рішення про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Одночасно повідомляю, що всі документи скеровувались Позивачу відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»…».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Спірна постанова прийнята відповідачем 06.06.2024.

Списання коштів із рахунку позивача проведене 09.08.2024.

До суду позивач звернувся 01.10.2024.

Обґрунтовуючи строк звернення до суду, позивач зазначає наступне: «… 09.08.2024 з незрозумілих підстав, з мого карткового рахунку в АТ «Райффайзен Банк» було здійснено примусове списання коштів у розмірі 1890 грн. 74 коп., що підтверджується Довідкою з АТ «Райффайзен Банк» про рух коштів на рахунку від 01.10.2024.

Лише після того, як на моє звернення я отримав відповідь від АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/1929 від 24.09.2024, мені стало відомо, що таке стягнення відбулось на підставі платіжної інструкції №6660 від 09.08.2024, яка містила вимогу про стягнення з мене коштів за ВП №70985439 з виконання виконавчого документу - постанови №РАП729087489 від 16.08.2022, виданого Управлінням безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (скасованої ще у 2022 році).

Перевіривши Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, виявив, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. протиправно 06.06.2024 виніс постанову про скасування процесуального документу, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2023. Про винесення постанови про скасування процесуального документу мене повідомлено не було...».

Ухвалою від 14.10.2024 про відкриття спрощеного провадження у справі зазначено, що оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду буде надано після отримання від приватного виконавця доказів надсилання/отримання позивачем спірної постанови.

На виконання вимог ухвали суду відповідач надіслав суду копії матеріалів ВП № 70985439, які не містять доказів надіслання ОСОБА_2 копії спірної постанови.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами факт обізнаності позивача із спірною постановою.

Суд бере до уваги, що лише після отримання відповіді від АТ «Райффайзен Банк» №81-27-5/1929 від 24.09.2024, позивачу стало відомо, що стягнення відбулось на підставі платіжної інструкції №6660 від 09.08.2024, яка містила вимогу про стягнення коштів за ВП №70985439.

Таким чином, лише 24 вересня 2024 року позивачу стало відома підстава стягнення коштів та особа, яка здійснила таке списання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

14.02.2023 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про відкриття ВП № 70985439 із виконання постанови № РАП729087489, виданої 16.08.2022 Управлінням безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про стягнення із ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 1360,0 грн.

14.02.2023 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про розмір мінімальних втрат виконавчого провадження ВП № 70985439 у розмірі 394,74 грн.

14.02.2023 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 70985439 у розмірі 136,0 грн.

27 вересня 2022 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №461/4642/22, яким суд задовольнив позов ОСОБА_1 до в.о. начальника управління безпеки - заступника начальника управління - начальника відділу - інспектора з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковича Юрія Володимировича, та Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд скасував постанову в.о. начальника управління безпеки - заступника начальника управління - начальника відділу - інспектора з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковича Юрія Володимировича серії РАП №729087489 від 30.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн. Провадження у справі закрив.

Рішення суду набрало законної сили 07.10.2022.

16.03.2023 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 70985439, яка мотивована наступним: «… отримано рішення суду про скасування вд, що підлягало виконанню. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п. 5 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» .

06.06.2024 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про скасування процесуального документу ВП № 70985439, яка мотивована наступним: «… встановлено: скасувати постанову про закінчення ВП. Ураховуючи викладене, керуючись абзац 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» .

09.08.2024 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 70985439, яка мотивована наступним: «… встановлено: фактичне виконання рішення. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» .

Не погодившись із постановою про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439 та стягнення коштів, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. (ч.1 ст.40 Закону №1404-VII)

Приписами ч.1 ст.41 Закону №1404-VIII визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Судом встановлено, що Галицьким районним судом м. Львова 27 вересня 2022 року ухвалено рішення у справі №461/4642/22, яким скасована постанова в.о. начальника управління безпеки - заступника начальника управління - начальника відділу - інспектора з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковича Юрія Володимировича серії РАП №729087489 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 680 грн.

Будь-яких доказів скасування цього рішення суду відповідач не надав.

Також матеріали справи не містять доказів скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2023 ВП № 70985439.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що постанова від 16.03.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП № 70985439 прийнята, оскільки рішенням Галицького районного суду від 08.11.2022 у справі № 461/4885/22 скасовано постанову РАП №740044167 від 24.08.2022, а не постанову серії РАП №729087489, що була підставою для відкриття ВП № 70985439 з огляду на наступне.

Так судом досліджена постанова від 16.03.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП № 70985439, яка не містить посилання на рішення Галицького районного суду від 08.11.2022 у справі № 461/4885/22.

У зазначеній постанові наявне лише посилання, що виконавцем отримано рішення суду про скасування вд, що підлягало виконанню. Тобто приватний виконавець отримав рішення суду, яким скасований виконавчий документ, який ним виконувався (постанову серії РАП №729087489), таким рішенням суду є рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2022 року у справі №461/4642/22.

Відтак посилання відповідача на рішення Галицького районного суду від 08.11.2022 у справі № 461/4885/22, яким скасована постанова РАП №740044167 від 24.08.2022 як на підставу прийняття постанови від 16.03.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП № 70985439 є не обґрунтованим та таким, що не підтверджено належними доказами.

За вказаних обставин суд погоджується із позивачем, що постанова про скасування процесуального документу від 06.06.2024 ВП №70985439 є протиправною.

Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність зазначеної постанови наслідком поновлення порушеного права позивача є повернення коштів, стягнутих із нього у зв`язку із прийняттям протиправної постанови.

Тому позов у цій частині належить задовольнити.

Разом із тим суд зауважує, що позовні вимоги визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439; та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439 стосуються одного і того самого порушення, відтак належним способом захисту порушеного права є скасування спірної постанови.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Так позивач стверджує, що для відновлення свого порушеного права, змушений був витрати свій час та зусилля для отримання інформації щодо протиправного та безпідставного стягнення відповідачем коштів з його карткового рахунку, а також витрати кошти за отримання правничої допомоги, зокрема, для підготовки судового позову.

Стверджує: «… Протиправними діями відповідача моєму моральному здоров`ю спричинено шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (грубих неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір заподіяної мені моральної шкоди оцінюю виходячи з глибини моїх страждань та їх тривалості в 5 000 (п`ять тисяч) грн. Визначену суму моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. вважаю мінімальною адекватною компенсацією за перенесені мною душевні страждання та стрес з огляду на явну незаконність дій щодо мене…».

Згідно статті 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 823/2108/18.

Крім того, статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Однак, позивачем таких доказів суду не надано.

Виходячи з доводів позивача, суд вважає їх недостатніми, оскільки позивачем не доведено наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Із наведених підстав суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про скасування процесуального документу від 06.06.2024 по ВП №70985439

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: вул.Грабовського 11,офіс 104,м.Львів,79013) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: м. Львів) 1890 грн. 74 коп. примусово стягнутих на підставі платіжної інструкції №6660 від 09.08.2024 за ВП №70985439.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна