Справа № 638/10856/24
Суддя: Цвірюк Д. В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/97/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Рудської В.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Томаровська Світлана Олександрівна звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області в особі капрала поліції ОСОБА_3 , в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №2331727 від 06.06.2024 року винесену капралом 1 взводу 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Шеремета Сергієм Володимировичем, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що постановою капрала 1 взводу 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Шеремета Сергія Володимировича серії ЕНА №2331727 від 06.06.2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень за ч. 2 ст.122 КУпАП за те, що 06.06.2024 року о 22 годині 12 хвилин в м.Харків по вул. Харківське (Білгородське) шосе 1 кілометр, керуючи транспортним засобом LEXUS LX 570, державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту у відповідному напрямку при повороті, чим порушив вимоги п.п.9.2.б ПДР.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, так як обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, в постанові визначено час та місце скоєння правопорушення «06.06.2024 року о 22 годині 12 хвилин Харківське шосе 1 водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту», що не відповідає дійсності, бо о 22 год.12 хв. позивач здійснював рух по проспекту Тракторобудівників, а безпосередньо о 22 год. 25 хв. зупинився та знаходився за адресою: м.Харків, пр.Тракторобудівників, буд.77, де виходив один із пасажирів із автомобілю позивача. Позивач був зупинений поліцейськими вдруге десь об 22 год. 50 хв., що підтверджується другим дзвінком на номер 102, де позивач зазначив, що його переслідують поліцейські та зупинили його вдруге з невідомих підстав. Якщо перевірити гугл карту то адреса «Харківське шосе 1» - це будівля біля зупинки Велобази, а фактично позивача зупинили вдруге перед зупинкою «Меморіал», що знаходиться метрів за 300 від зазначеної адреси. Перший раз поліцейські зупинили позивача на блокпості за перехрестям вулиць Чкалова з вулицею Академіка Проскури та Харківське (Білгородське) шосе з підстав припущення, що позивач в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 22 год. 40 хв. і це підтверджується дзвінком з викладенням обставин на номер 102, який був здійснений о 22 год. 46 хв. після якого позивач почав рух вже по Харківському шосе та був зупинений вдруге із пред`явленням порушення згідно п.9.2.б.. Посадовими особа поліції порушені вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», відсутні підстави для зупинки, поліцейськими не поінформовано водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, порушено ст.251 КУпАП так як відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, порушено статтю 40 Закону України «Про національну поліцію». Постанова серії ЕНА №2331727 від 06.06.2024 року винесена посадовою особою УПП з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушенням та норм КУпАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, з порушенням законних прав позивача, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення та спричинило позивачу стрес, у нього піднявся тиск, що йому протипоказано оскільки він є інвалідом другої групи. Позивач не погоджується із рішенням капрала Шеремета бо вважає себе невинним, а постанову необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з її повною невідповідністю фактичним обставинам справи та прийняту з порушенням норм чинного законодавства.

Від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому УПП просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено, що відповідно позивача працівниками поліції було правомірно винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Автомобіль позивача зупинено у відповідності до п.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», причини застосування поліцейськими превентивних заходів позивачу роз`яснено та надано відео для ознайомлення з фіксацією порушення ним пункту 9.2.б Правил дорожнього руху, позивачу в повному обсязі було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, розгляд справи відбувся у чіткій відповідності до статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, наданими відеозаписами підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що було підставою для прийняття оскаржуваної постанови. На відеозаписах в якості доказів зафіксовано як позивач керуючи транспортним засобом LEXUS LX 570, державний номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору рухався по автомобільній дорозі та не ввімкнув світловий покажчик правого повороту безпосередньо здійснюючи перестроювання в крайній правий ряд, в позові позивач не заперечує та навіть підтверджує факт здійснення ним перестроювання в крайню праву смугу, пропускаючи поліцейській автомобіль, який рухався позаду нього та після такого маневру позивача було зупинено працівниками поліції. Відеодокази вчиненого правопорушення були надані позивачу для ознайомлення. В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності було зазначено неточні дані, які є описками з-за некоректної роботи інформаційного порталу Національної поліції України, однак вони не впливають на суть прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так як позивачем адміністративне правопорушення було скоєно, що підтверджується відеозаписами. Твердження позивача, що постанова була винесена з порушеннями не містить жодних посилань на докази чи інші матеріали, зокрема, технічний засіб, яким здійснено фото-відео фіксацію вчиненого правопорушення, не знаходять свого правдивого підтвердження, оскільки при її складанні працівники поліції дотримались вимог КУпАП та в ній зазначено всі наявні докази вчиненого позивачем правопорушення.

На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив.

В обґрунтування своїх пояснень щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень представник позивача посилається на аргументи та мотиви відхилення відзиву, викладені в позовній заяві в обгрунтування заявлених позовних вимог та зазначає, що відповідач не надав жодних коментарів або пояснень щодо незаконних дій підлеглих посадових осіб, обставин та підстав первісної зупинки позивача на блокпості, підстав та мотивів подальшого переслідування автомобілю позивача, які саме і призвели до повторної зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та скасувати постанову серії ЕНА №2331727 від 06.06.2024 року винесену капралом 1 взводу 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Шеремет Сергієм Володимировичем, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень, з урахуванням обґрунтування наведеного в позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Судом за згодою представника позивача замінено первісного відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області в особі капрала поліції ОСОБА_3 належним відповідачем - Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи наявність в матеріалах справи відзиву на позов Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому викладено позицію по справі, суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи у зв`язку із заміною відповідача та провести судове засідання у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З матеріалів справи встановлено, що у постанові серії ЕНА №2331727 від 06.06.2024 року, складеної поліцейським 1 взводу 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капралом поліції ОСОБА_3 , зазначено, що 06.06.2024 року об 22 год. 12 хв. водій ОСОБА_2 в м.Харків по Харківське (Білгородське) шосе 1 км, керуючи транспортним засобом LEXUS LX 570, державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту у відповідному напрямку при повороті, чим порушив вимоги п.п.9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Зазначеною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 гривень.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимогст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

У частині 2 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнє за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9.2.«б» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Згідно положень частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до частини другої статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За правилами частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Представник позивача вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав того, що працівниками поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності невірно зазначено час та місце скоєння правопорушення, порушені вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» так як відсутні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, позивача не поінформовано про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки, відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, порушено вимоги статті 40 Закону України «Про національну поліцію».

Представником відповідача на підтвердження обставин справи надано до суду диск з відеозаписом правопорушення, а саме відео з відеореєстратора, який встановлений у службовому автомобілі поліцейських, та відеозаписи з нагрудної камери №470885, №472790 у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», працівниками поліції велась безперервна відеофіксація.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Суд зазначає, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, зазначені докази засвідчені електронним цифровим підписом.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, є належним та допустимим доказом у справі.

З досліджених судом відеозаписів видно, що відповідачем було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1395 від 07 листопада 2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевказане слід зробити висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції наділені повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці їх вчинення і накладення адміністративних стягнень, а відтак дії поліцейського 1 взводу 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення є правомірними.

В чому саме полягає порушення працівниками поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення представником позивача в позовній заяві не наведено, належними та допустимими доказами факт порушення працівниками поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не доведено.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17.

З оглянутих судом відеозаписів вбачається, що працівниками поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення роз`яснено позивачу положення статті 63 Конституції України, його права передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі, право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися послугами адвоката, перекладача, якщо він не розуміє мову на якій ведеться провадження, право знайомитися з постановою та оскаржувати її. Позивачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення надано свої пояснення працівникам поліції про те, що дії працівників поліції незаконні та надумані, так як він включав сингал повороту.

Крім того, працівниками поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення надано позивачу для ознайомлення відеозапис з фіксацією правопорушення, який позивачем було переглянуто в присутності працівників поліції.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень надав суду достатні докази вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, як то відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, про що зазначено в тексті оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За ч.ч.1, 2 ст.31 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Превентивними заходами, зокрема, є зупинення транспортного засобу (п.4.ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію»).

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху (ч.1.ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»).

В пункті 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35).

Працівниками поліції було повідомлено позивача про причину його зупинки, як то порушення Правил дорожнього руху, та надано позивачу для ознайомлення записи з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі поліцейських, після ознайомлення з яким позивачем в своїх усних поясненнях з цього приводу зазначено, що він насправді включав сигнал світловим покажчиком повороту при перестроюванні, а дії працівників поліції надумані.

В позовній заяві ОСОБА_2 не заперечує та підтверджує факт здійснення перестроювання в крайню праву смугу, пропускаючи поліцейський транспортний засіб, який рухався позаду нього, та після такого маневру позивача його було зупинено працівниками поліції. Вищезазначене й зафіксовано за відеозаписах.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 було порушено пункт 9.2.«б» Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, вимоги п. 9.2.«б» ОСОБА_2 виконано не було, сигнал світловим покажчиком повороту при перестроюванні ним було подано тільки після зупинки транспортного засобу.

Отже в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень надав суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Посилання представника позивача про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення з-за зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача неправильних даних не є підставою для скасування вищезазначеної постанови.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі N459/1801/17 вказано, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних, в тому числі і неправильної дати складання постанови, не спростовує порушення позивачем вимог підпункту "а" пункту 14.6. розділу 14 Правил Дорожнього руху, та є опискою.

Аналогічна правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення, уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі N 537/1214/17 (провадження N К/9901/17897/18), в якій зазначено, що аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильного номера будинку по АДРЕСА_1 не спростовує порушення позивачем вимог підпункту "е" пункту 15.9 Правил дорожнього руху, та є опискою, оскільки як встановлено судами попередніх інстанцій вищевказане порушення було вчинено 28 жовтня 2016 року близько 12:20 год. по АДРЕСА_1 .

Тобто, зазначення поліцейськими в оскаржуваній постанові неправильних даних за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування цього документу, а є лише опискою.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних не спростовує порушення позивачем вимог підпункту "б" пункту 9.2. Правил дорожнього руху, оскільки, як вбачається із відеозаписів, оглянутих в судовому засіданні, порушення п. 9.2. «б» ПДР позивачем було вчинено, ОСОБА_2 факт здійснення перестроювання в крайню праву смугу, пропускаючи поліцейський транспортний засіб, який рухався позаду нього, не заперечував, але вважав, що сигнал світловим покажчиком повороту при перестроюванні він включав.

Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №813/1790/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16, межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідачем зазначено, що зміст прийнятого інспектором поліції рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП не могло бути іншим ніж прийняте, бо позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

В чому саме полягає порушення відповідачем вимог статті 40 Закону України «Про національну поліцію», яка передбачає застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, представником позивача не зазначено, доказів на підтвердження порушень суду не надано.

Посилання представника позивача на ненадання відповідачем пояснень щодо незаконних дій підлеглих посадових осіб, обставин та підстав первісної зупинки позивача на блокпосту, підстав та мотивів подальшого переслідування автомобілю позивача, які саме і призвели до повторної зупинки та складення постанови про адміністративне правопорушення суд не приймає до уваги, бо позивачем дії працівників поліції пов`язані із зупинкою позивача на блокпосту, підставами первісної зупинки, подальшого переслідування позивача не оскаржувались в установленому законом порядку, доказів наявності та незаконності цих дій працівників поліції суду не надано, позовних вимог щодо визнання цих дій суб`єкта владних повноважень протиправними суду не заявлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що працівник поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено, стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах визначених санкцією частини статті, в зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

При ухваленні рішення по справі, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.10.2024 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

представник позивача: адвокат Томаровська Світлана Олександрівна, м.Харків вул.Серпова, буд.4, оф.219-4.

відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, м.Харків, вул.Шевченка, буд.315А.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк