Справа № 295/9305/24
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9305/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову № 391 від 21.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210, ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

В обгрунтування вимог зазначає, що положення норм, згідно з якими фактично здійснено кваліфікацію діянь позивача за змістом оскаржуваною постанови, зводяться до повторного вчинення порушень у сфері військового обліку, а також порушень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач звертає увагу, що ознаки будь-якої повторності у діяннях відсутні, а обставини, обумовлені за змістом постанови як склад адміністративних правопорушень, можуть вбачати ознаки правопорушень, передбачених ч.3 ст. 210, ч.3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому, притягнення до відповідальності з відповідною кваліфікації не здійснювалось.

Позивач додає, що до моменту прийняття постанови він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із документами на підтвердження підстав відстрочки від мобілізації у зв`язку із перебуванням на утримані трьох неповнолітніх дітей.

Посилаючись на відсутність складу правопорушень, визначених ч.2 ст. 210, ч.2. ст. 210-1 КУпАП, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 30.08.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови за справою про адміністративне правопорушення № 391 від 21.05.2024 року з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 14.05.2024 року громадянину ОСОБА_1 30.03.2024 року вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою взяття на військовий облік військовозобов`язаних та визначення призначення на особливий період, де датою прибуття встановлено 31.03.2024 року. У відповідний час особа не з`явилась, про наявність поважних причин, що перешкоджали прибути, не повідомляла. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Також згідно постанови (протокол про адміністративне правопорушення від 17.05.2024 року) відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований і фактично проживає з 16.05.2003 року за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином з 16.05.2003 року до теперішнього часу не перебував на обліку військовозобов`язаних, чим порушив вимоги абз. 8 ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року за № 1487, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП.

Відносно правопорушника застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17850,00 грн.

Вирішуючи платня обгрунтованості заявлених вимог суд зауважує таке.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Положення ч.2 ст.210 КУпАП в редакції статті, чинній в період до 19.05.2024 року, що охоплює період відсутності перебування позивача на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 у період по 17.05.2024 року часу з`ясування таких відомостей та складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачали настання відповідальності в разі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку , що вчинене в особливий період. Санкція статті визначала розмір штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В редакції норми з 19.05.2024 року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, становить склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП та передбачає настання відповідальності у вигляді штрафу в розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 додатку № 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

Вказані позивачем доводи у позовній заяві, а також долучені докази, фактично не спростовують відомостей щодо невиконання позивачем обов`язку з перебування на обліку, що вбачає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП (в редакції статті до 19.05.2024 року).

Як зауважувалось вище, санкція статті передбачала настання відповідальності у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 при вірній кваліфікації діянь, допущених позивачем в розрізі вимог закону про військовий облік, фактично застосовано розмір стягнення, визначений положеннями ч.3 ст. 210 КУпАП з посиленням відповідальності, що суперечить вимогам ст. 8 КУпАП в частині дії Закону у часі.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Судом не отримано доказів на підтвердження виконання відповідного обов`язку позивачем, про існування обставин, які перешкоджали особі з`явитись згідно виданої повістки, отримання якої позивачем не заперечується, не повідомлено.

При цьому, оскільки в тексті оскаржуваної постанови міститься посилання на положення ст. 36 КУпАП, згідно з якою якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а до основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень, вочевидь, що подібна до вищевикладеної помилка допущена й при застосуванні стягнення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, положення якої (в редакції на час необхідності прибуття до РТЦК та СП) передбачали можливість накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В даному випадку слід зауважити про відсутність у суду правових підстав змінити захід стягнення, оскільки сам його розмір початково визначався повноважною особою за помилкового застосування закону.

За змістом ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення, супеерчатиме

Оскільки правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП виявлене із складенням протоколу про адміністративне правопорушення від 17.05.2024 року, а правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП 31.03.2024 року внаслідок не прибуття позивача за викликом, скасування постанови та направлення на новий розгляд справи повноважній особі виявлятиме процесуальну недоцільність з огляду на дату прийняття судового рішення.

На підставі положень ст. 286 КАС України, вимог ст.ст. 38, 247 КУпАП суд вважає необхідним скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, закрити провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 21.05.2024 року № 391 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М. Лєдньов