Справа № 500/3765/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3765/24 пров. № А/857/23076/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року, головуючий суддя Мартиць О.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Запорізькій області, ГУПФУ в Тернопільській області, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.04.2024 року №25 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 18.04.2024 року ОСОБА_1 до стажу за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 18.02.1998 року по 23.10.1999 року та з 24.10.1999 року по 29.12.2008 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити з 18.04.2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.04.2024 року у віці 50 років 05 місяців подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

29.04.2024 року позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0204-8/20821, до якого долучено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.04.2024 року №25 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.04.2024 року №25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 18.02.1998 року по 23.10.1999 року та з 24.10.1999 року по 29.12.2008 року на посаді видувальника скловиробів у ВАТ "Бережанський склозавод"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду попередньої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до пільгового стажу не враховано період згідно пільгової довідки №12/02/2 від 12.02.2024 року, оскільки довідка не відповідає Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 18.11.2005 року №383, а саме відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право" (не зазначено номер постанови) від 11.03.1994 року. Не взята до уваги пільгова довідка №12/02/1 від 12.02.2024, оскільки зазначена посада в довідці та трудовій книжці не відповідає посадам зазначеним у акті перевірки достовірності подання довідки про стаж роботи, що подається для призначення пенсії №1900-1103-1/950 від 28.02.2024 року (різальник на вогні та обробник видувних виробів). Відповідно рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за Списком №1 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.04.2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, рішенням якого від 25.04.2024 року №25 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності необхідного пільгового стажу.

Зі змісту вказаного рішення видно, що вік заявника становить 50 років 5 місяців 1 день. Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 01 місяць 09 днів, з них пільговий стаж роботи за Списком №1 відсутній.

До пільгового стажу не зараховано період згідно пільгової довідки №12/02/2 від 12.02.2024 року, оскільки довідка не відповідає Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 18.11.2005 року №383, а саме відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право" (не зазначено номер постанови) від 11.03.1994 року.

Не взята до уваги пільгова довідка №12/02/1 від 12.02.2024 року, оскільки зазначена посада в довідці та трудовій книжці не відповідає посадам зазначеним у акті перевірки достовірності подання довідки про стаж роботи, що подається для призначення пенсії №1900-1103-1/950 від 28.02.2024 року (різальник на вогні та обробник видувних виробів).

Про вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.04.2024 №25 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.04.2024 року №1900-0204-8/20821.

Не погоджуючись з таким рішенням територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду цим позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно відмовило позивачу у зарахуванні періодів його роботи з 18.02.1998 року по 23.10.1999 року та з 24.10.1999 року по 29.12.2008 року на посаді видувальника скловиробів у ВАТ "Бережанський склозавод" до пільгового стажу за Списком №1. Відповідні спірні періоди підлягають до зарахування при обчисленні пільгового стажу позивача при визначенні права на призначення пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон -1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731, (далі - Порядок № 383), затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Згідно із п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Отже, враховуючи вимоги вказаних норм, для призначення пенсії позивачу згідно зі статтею 114 Закону №1058-IV необхідними є досягнення певного віку, наявність загального стажу роботи та наявність стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для відмови відповідачем позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону №1058-IV була відсутність спеціального стажу.

Тобто, спірним у цій справі є наявність у позивача стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, оскільки наявність віку та наявність загального стажу роботи відповідачем не заперечується.

Як слідує з матеріалів справи, при поданні заяви про призначення пенсії 18.04.2024 року позивач поряд із іншими документами подав вкладення в трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 23.08.1995 року, трудову книжку серії НОМЕР_2 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 року №12/02/1 та №12/02/2.

Відповідно до вкладення в трудову книжку серії НОМЕР_3 , дата заповнення 23.08.1995 року, 14.01.1997 року позивач прийнятий на роботу на АТ "Бережанський склозавод" відпальником скловиробів, наказ №2 від 14.01.1997 року (запис №4). 18.02.1998 року позивачу присвоєно III розряд видувальника скловиробів (баночник), наказ №38 від 18.02.1998 року (запис №6). 24.10.1999 року переведений учнем видувальника скловиробів, наказ №1405 від 24.10.1999 року (запис №7).

Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_2 позивач 14.01.1997 року прийнятий на роботу відпальником скловиробів по І розряду на АТ "Бережанський склозавод" наказ №2 від 14.01.1997 року (запис №1 трудової книжки). 18.02.1998 року позивачу присвоєно III розряд видувальника скловиробів (баночник), наказ №38 від 18.02.1998 року (запис №2 трудової книжки). 24.10.1999 року позивач переведений учнем видувальника скловиробів, наказ №1405 від 24.10.1999 року (запис №3 трудової книжки). 14.06.2006 року позивачу присвоєно IV розряд видувальника скловиробів, наказ №342 від 14.06.2006 року (запис №4 трудової книжки). 29.12.2008 року позивач звільнений з роботи за згодою сторін, ст.36 КЗпПУ, наказ №1817 від 29.12.2008 року (запис №5 трудової книжки).

Відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 року №12/02/2 позивач з 18.02.1998 року по 23.10.1999 року (01 рік 08 місяців 05 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - видував гарячі скловироби вручну і працював за професією "видувальник скловиробів", що передбачена Списком №1, розділом XV, підрозділом 1а, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року.

Згідно з уточнюючою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2024 року №12/02/1 позивач з 24.10.1999 року по 29.12.2008 року (09 років 02 місяці 06 днів) виконував роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - видував гарячі скловироби вручну і працював за професією "видувальник скловиробів", що передбачена Списком №1, розділом XV, підрозділом 1а, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

Відповідно до актf, складеного за результатами проведення перевірки достовірності подання довідки про стаж роботи, що подається для призначення пенсії від 28.02.2024 року №1900-1103-1/950, а саме по вказаних вище довідках, встановлено наступне:

- згідно наказу (розпорядження) №1405 про переведення на іншу роботу від 24.11.1999 року ОСОБА_1 переведено з 24.11.1999 року з попереднього місця роботи видувальника (баночника) на учня видувальника скловиробів;

- згідно наказу №342 від 14.06.2006 року "Про присвоєння розрядів" в зв`язку а рішенням тарифно-кваліфікаційної комісії позивачу як видувальнику скловиробів присвоєно 4 розряд;

- згідно наказів про надання відпусток від 27.05.1999 року №180, від 31.05.2000 року №199, від 27.06.2001 року №258, від 12.10.2001 року №1266, від 16.09.2005 року №1558, від 25.04.2008 року №203 відпустка надавалася позивачу як видувальнику скловиробів;

- відповідно до наказів про надання відпустки від 28.05.2003 року №229 позивачу надано відпустку як різальнику на вогні: від 30.07.2004 року №482 як баночнику; від 01.07.2007 року №285 як обробнику видувних виробів;

- в книгах по нарахуванню заробітної плати за 1998-2000 рік посада позивача зазначена як видувальник, а з 2001-2008 графа "посада" відсутня.

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року №36, (чинними на період роботи позивача) розділом XV (підрозділ 1а, код КП 1150101а-11548, 15.1а) передбачена професія робітників "видувальник скловиробів".

Отже, позивач працював за професіями, які передбачені Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про її зайнятість за робітничою професією, яка дає право на призначення пільгової пенсії. Записи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

При цьому, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року (справа №687/975/17), від 23.04.2019 року (справа №593/1452/16-а).

При цьому, твердження відповідача про неможливість підтвердження пільгового ха-рактеру праці позивача за спірні періоди з огляду на ненадання додаткових документів, є безпідставними, оскільки право особи на соціальний захист не може ставитись в залежність від існування конкретного документу. При цьому, збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, відповідно, на нього не повинна покладатись відповідальність за їх відсутність.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, відмова у зарахуванні стажу з єдиної підстави такої, як розбіжність щодо найменування посади, та як наслідок необхідність додаткового підтвердження пільгового характеру роботи за спірні періоди, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно відмовило позивачу у зарахуванні періодів його роботи з 18.02.1998 року по 23.10.1999 року та з 24.10.1999 року по 29.12.2008 року на посаді видувальника скловиробів у ВАТ "Бережанський склозавод" до пільгового стажу за Списком №1.

Тому спірні періоди підлягають до зарахування при обчисленні пільгового стажу позивача при визначенні права на призначення пенсії за віком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у справі №500/3765/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич