Справа № 766/17732/24
Суддя: Шестакова Я. В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення адміністративного позову

30.09.2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Шестакова Я.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора батальйону Свиридова Віталія Володимировича, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Бойко В.В. 18.10.2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із вищезазначеним адміністративним позовом у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД 030854 від 13.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.4 ст. 126 КУпАП інспектором батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області на ОСОБА_1 в розмірі 40800 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позивачем до адміністративного позову не додано докази надсилання матеріалів справи учасникам справи та не сплачено судовий збір.

29.10.2024 року представником позивача адвокатом Бойко В.В. надіслано суду заяву на виконання ухвали від 21.10.2024 року, у якій він зазначив, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, оскаржувана постанова складена в травні 2024 року, тобто в період виконання ОСОБА_1 обов`язків по захисту України, а отже позивач, згідно з п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 12 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких військовослужбовці звільняються від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Таким чином для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Зміст заявлених позивачем вимог свідчить, що вони не пов`язані із захистом порушених прав позивача саме як військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту заявників у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Крім того, представником позивача не усунуто недоліки позовної заяви вказані в ухвалі суду від 21.10.2024 року, а саме не додано докази надсилання матеріалів справи учасникам справи.

Суд наголошує на тому, що відповідачу має бути забезпечено можливість знати про зміст висунутих до нього позовних вимог, надавати з приводу них відзив на позовну заяву та здійснювати інші права, визначені нормами КАС України. Відтак суд, відкриваючи провадження в адміністративній справі, має упевнитися у тому, що відповідачі повідомлені про пред`явлення до них позову, його зміст та підстави.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Так, Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, не надіслано матеріали позовної заяви та не сплачено судовий збір, що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження та є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст.ст.169 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення адміністративного позову не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 44, 160, 161, 169, 241-243, 248, 294 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора батальйону Свиридова Віталія Володимировича, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - вважати неподаним та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30.09.2024 року.

СуддяЯ. В. Шестакова