Справа № 140/31378/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/31378/23 пров. № А/857/7730/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобовґязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 25.07.2023 № 2995А «Про неналежне виконання посадових обов`язків з боку окремих посадових осіб та покарання винних» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 за неналежне виконання бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2023 № 5529А-дск щодо неналежного прийняття спостережних постів Х, ХХ.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2023 № 2995А «Про неналежне виконання посадових обов`язків з боку окремих посадових осіб та покарання винних» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень, з огляду на закріплений в КАС України принцип змагальності сторін.

Водночас позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог про протиправність спірного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2023 №2995А «Про неналежне виконання посадових обов`язків з боку окремих посадових осіб та покарання винних», зокрема, відсутності факту допущення ним дисциплінарного проступку як підстави для притягнення до відповідальності, а ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, є надуманими та не відповідають дійсності.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі та з допущеними помилками проаналізував справу і неналежно оцінив докази які містяться в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді заступника командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону.

21.07.2023 командиром частини було видано бойове розпорядження №5529А-дск, яким було поставлено завдання т.в.о. командира НОМЕР_3 батальйону майору ОСОБА_1 прийняти в командира протидесантного резерву в/ч НОМЕР_1 до 16.00 год. спостережні пости Х, ХХ.

Відповідачем видано наказ від 25.07.2023 № 2995А «Про неналежне виконання посадових обов`язків з боку окремих посадових осіб та покарання винних», згідно з яким за неналежне виконання бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2023 №5519-дск про прийняття спостережних постів «Шахта - 1», «Шахта - 2», «Шахта - 3», «Забой», порушення вимог ст.ст. 11, 16, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що частинами 1, 2 статті 1 вступу Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до статей 5, 6 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно з статтею 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 даного Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з статтею 30 цього Закону начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Як встановлено статтею 37 Статуту військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 59 даного Статуту визначено зобов`язання командира (начальника).

Нормами статті 112 Статуту передбачено зобов`язання командира роти.

Статтею 1 Закону України «Про дисциплінарний Статут Збройних Сил України» від 04.03.1999 № 551-XIV (далі Закон № 551-XIV) встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Як вбачається з статті 4 даного Закону військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з статтею 7 Закону № 551-XIV застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Частинами 1, 2 статті 45 Закону визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Статтею 48 Закону № 551-XIV передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 55 даного Закону командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами «а»-«ґ», а також пунктами «д»-«ж» (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

За змістом ст. ст. 83, 84 Закону № 551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з ст. 86 даного Закону, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у даній спірній ситуації підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно оскаржуваного наказу стало неналежне виконання бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2023 №5519-дск про прийняття спостережних постів «Шахта - 1», «Шахта - 2», «Шахта - 3», «Забой», порушення вимог ст.ст. 11, 16, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи бойовим розпорядженням від 21.07.2023 №5519-дск було зобов`язано позивача прийняти спостережні пости до 16.00 год 21.07.2023. При цьому, вказане бойове розпорядження було доведено до ОСОБА_1 21.07.2023 о 17.11 год, що підтверджується записом журналу бойових розпоряджень (а.с.12-13).

Відтак, відповідне розпорядження до позивача було доведене після спливу часу протягом якого він повинен був його виконати.

Оскільки, підставою для притягнення військовослужбовця до відповідальності є встановлення факту неналежного виконання службових обов`язків, наявності складу дисциплінарного проступку в його діях чи бездіяльності, а враховуючи вказані обставини в даному випадку, суд першої інстанції підставно вважав, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, вина у його вчиненні, оскільки військовослужбовець не може нести дисциплінарну відповідальність за неналежне виконання службових обов`язків, за не виконання бойового розпорядження, яке йому було доведено після спливу часу відведеного для його виконання.

Відсутність складу дисциплінарного проступку виключає можливість притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено порушення позивачем норм статей 11, 16, 112 Статуту та неналежного виконання службових обов`язків, та не підтверджено наявності підстав, визначених Дисциплінарним статутом для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи оцінку факту не призначення, у даному випадку, відповідачем службового розслідування, суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідно до абзаців 3, 4 пункту 1 Розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Абзацом 2 пункту 2 Розділу II Порядку № 608 визначено, що якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Тому враховуючи вище наведене, характер вчиненого дисциплінарного проступку, який ставився у провину позивачу, суд правильно вважав, що не призначення та не проведення службового розслідування відповідачем по даному факту є правомірним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №140/31378/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула