Справа № 480/6237/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2024 року Справа № 480/6237/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6237/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте протоколом №6 від 03.07.2024 та оформлене повідомленням від 05.07.2024 №4855 про відмову в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі комісії, оформити позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на підставі заяви від 24.06.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, у зв`язку з чим він 24 червня 2024 року до комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 з письмовою заявою про оформлення відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до абзацу третього ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, відповідач відмовив у наданні відстрочки від призову з тих підстав, що позивачем не надано документів підтверджуючих факт проживання дитини з військовозобов`язаним або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного. На думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки суперечить вимогам ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та порушує його право на відстрочку від призову під час мобілізації.
Ухвалою суду від 18.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
ІНФОРМАЦІЯ_2 надав суду відзив на позов, в якому зазначає, що позивач є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими позивач проживає разом, відтак, факт перебування цих дітей на утриманні позивача є доведеним. Разом з тим у позивача є інша неповнолітня дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з яким позивач не проживає разом. Ця дитина проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 . При цьому необхідно зауважити, що сам факт батьківства не є підставою стверджувати, що батько утримує свою неповнолітню дитину, у разі якщо батько з такою дитиною не проживає. Безпосередньо у разі якщо біологічний батько сплачує аліменти, то вважається, що саме він утримує своїх дітей. Позивачем не доведено, що ОСОБА_6 перебуває на його утриманні, зокрема, не надано доказів участі у його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, таких як, наприклад, нотаріально посвідчених розписок або заяв матері цієї дитини відносно добровільної сплати позивачем грошових коштів на утримання ОСОБА_4 або аліментів, призначених за рішенням суду, чи відповідних платіжних документів про переказ таких коштів (або аліментів), чи довідки з виконавчої служби стосовно відсутності боргів зі сплати аліментів, у разі їх призначення, тощо. Тому ОСОБА_1 не має права на відстрочку від призову під час мобілізації.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (від першого шлюбу), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (від другого шлюбу), що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.
Згідно з рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області від 24.09.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. Питання про місце проживання спільної дитини подружжя - ОСОБА_4 , та про стягнення аліментів на утримання дитини судом не вирішувалося.
24 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 з письмовою заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколом №6 від 03.07.2024 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову під час мобілізації, про що позивачу направлено Повідомлення від 05.07.2024 вих. №4855.
Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та діє до теперішнього часу.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Так, зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Процедура надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення визначені "Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі по тексту - Порядок №560).
Відповідно до пунктів 57, 60 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Також Порядком №560 визначено вичерпний перелік документів, які військовозобов`язаний повинен надати разом із заявою про надання відстрочки.
Згідно переліку документів (Додаток 5 до Порядку №560), що подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаний повинен надати копії наступних документів:
свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про надання відстрочки ОСОБА_1 додано копії наступних документів: копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про шлюб; копія рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012; копія довідки Шосткинського відділу ДВС у Шосткинському районі Сумської області від 14.06.2024 ; копія військового квитка заявника.
Комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколом №6 від 03.07.2024 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову під час мобілізації, про що позивачу направлено Повідомлення від 05.07.2024 вих. №4855.
Причиною прийняття відповідачем вказаного рішення зазначено відсутність документів підтверджуючих факт проживання дитини з позивачем, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні позивача, які передбачені в додатку 5 до Порядку №560.
Відсутність таких документів стосується неповнолітнього сина позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з яким позивач не проживає разом, оскільки шлюб між позивачем та матір`ю вказаної дитини розірваний судом 24.09.2012. Як зазначає відповідач у відзиві на позов, ця дитина проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 .
Суд не погоджується з прийнятим Комісією рішенням з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За приписами частин 1-4 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.
Частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частинами 1-3 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що батьки в силу закону зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того чи проживають вони разом з ними чи не проживають разом.
Отже, відсутність рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком, або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмового договору між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, а також договору про сплату аліментів на дитину, не дає підстави для висновку, що неповнолітній син позивача ОСОБА_6 , з яким позивач не проживає разом, не знаходиться на утриманні позивача.
У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав суду доказів того, що неповнолітній син позивача ОСОБА_6 не знаходиться на утриманні ОСОБА_1 .
При цьому, Комісія не використала своїх повноважень, визначених Порядком №560, щодо здіснення запитів до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Суд також звертає увагу на те, що п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не передбачає для підтвердження перебування на утриманні військовозобов`язаного трьох і більше дітей віком до 18 років надання рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, а також договір про сплату аліментів на дитину.
Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував заяви позивача про те, що неповнолітній син ОСОБА_6 знаходиться на утриманні позивача, та не довів правомірності оскаржуваного рішення про відмову в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.
У зв`язку із задоволенням позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн, сплачених за квитанцією від 11.07.2024.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте протоколом №6 від 03.07.2024 про відмову в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі комісії, оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" згідно із заявою від 24.06.2024.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар