Справа № 600/4082/24-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4082/24-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

29 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати військовослужбовцеві ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 26 червня 2022 року по 29 вересня 2022 року (довідка №2018 від 29.09.2022) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату військовослужбовцеві ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 26 червня 2022 року по 29 вересня 2022 року (довідка №2018 від 29.09.2022) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Стаценко Джамал Русланович до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, а тому позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначив, що основними причинами поновлення строку на подання позовної заяви було 2 підстави:

1) позивач був призваний на військову службу за мобілізацією та після спірних періодів безпосередньої участі у бойових діях або заходах (з 26 червня 2022 року по 29 вересня 2022 року) продовжував нести військову службу, захищати територіальну цілісність нашої держави, фактично без наявності вихідних днів, та виконувати бойові (спеціальні) завдання, що унеможливлювало моє, як адвоката, спілкування з позивачем, надсилання ним мені всіх документів та ознайомлення всебічно з ситуацією, адже у клієнта часто не було мобільного зв`язку та мережі Інтернет, фізично приїхати на особисту зустріч зі мною позивач також не міг.

Вказане підтверджувалося:

1) довідкою №236 від 24.01.2023 військової частини НОМЕР_2 , 2) військовим квитком позивача серія НОМЕР_3 , 3) довідкою №12/1189 від 12.10.2023 року, видана командиром військової частини НОМЕР_1 ; 4) посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , видане Західним регіональним управлінням ДПСУ від 03 липня 2023 року;

2) через ракетний обстріл 22.06.2024, було зруйновано житло адвоката Стаценка Д.Р., за адресою АДРЕСА_1 , та через продовження численних ракетних обстрілів м. Харкова з боку держави-агресора рф, створювалася і продовжує існувати об`єктивна небезпека його (адвоката) життю, тому просив суд поновити строк для подання позовної заяви.

Вважає, що суд першої інстанції - відхиляючи поважність як вищенаведених документально підтверджених обставин (підстав пропуску строку), так і не взявши до уваги додатково наведених, на виконання вимог ухвали суду - обставин, а саме: військової служби позивача до 08.06.2023 року, його віддаленості місця знаходження від робочого місця адвоката Стеценка Р.Д. (м.Харків), що в умовах воєнного стану вплинуло на можливість вчасно скористатися послугами правничої допомоги адвоката, тим самим не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, і, як наслідок, допустився хибного рішення при розгляді клопотання.

22 жовтня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника Військової частини НОМЕР_1 . У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що строк звернення до суду з позовом про стягнення тзаборгованості по заробітній платі, не може бути необмеженим. Після внесення змін до ст.233 КЗпП цей строк обмежується 3-ма місяцями, але починає він діяти з часу закінчення карантину. Вважає, що з наданих матеріалів до позовної заяви не вбачається поважних підстав пропуску строку звернення до суду.

25 жовтня від представника позивача надійшла відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_1 . У поданій відповіді на відзиві представник позивача, серед іншого, вказує, що із запровадженням на території України воєнного стану, що супроводжується повітряними тривогами, відсутністю електрозабезпечення, неможливості використання транспорту, постійні ракетні загрози ускладнили своєчасне звернення до суду, підготовку документів, комунікацію (контактування) позивача з представником, виконання останнім роботи з виготовлення повноцінного процесуального документу та обміну відповідної інформації.

Зауважує, що введення воєнного стану внесло корективи у суспільні відносини та правовідносини, обстріли м. Харкова унеможливило виконання ним процесуальних дій та раніше укладення договору з клієнтом на представництво інтересів у суді.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, приходить до наступних висновків.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Приписами статті 6 КАС України Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Разом з цим, 24 лютого 2022 року Президентом України прийнято указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Указ затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

14 березня 2022 року Президентом України прийнято указ №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Указ затверджено Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ.

Пунктом 1 Указу №133/2022 передбачено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Президентом України прийнято указ №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Указ затверджено Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ.

Пунктом 1 Указу №259/2022 передбачено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

17 травня 2022 року Президентом України прийнято указ №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Указ затверджено Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ.

Пунктом 1 Указу № 341/2022 передбачено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102- IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

12 серпня 2022 року Президентом України прийнято указ №573/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Указ затверджено Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ.

Пунктом 1 Указу №573/2022 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

7 листопада 2022 року Президентом України прийнято указ № 757/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Указ затверджено Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ.

Пунктом 1 Указу №757/2022 передбачено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. В послідуючому, Указом від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року №2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року №3429-IX), Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-IX), Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX) продовжувалися строки дії воєнного стану, та, на даний час, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 №3891-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб (по 10 листопада 2024 року).

Таким чином, як спірний період так і строк звернення до суду з зазначеним позовом (клопотанням) припадає на час загарбницького нападу рф на територію України та у період дії воєнного стану.

Водночас, в обґрунтування підстав для поновлення процесуального строку звернення до суду представник позивача зазначав, що раніше укласти договір про надання правової допомоги у суді у нього, як у адвоката та людини, яка втратила своє житло через війну, не було можливості, позаяк, як зазначалося у позовній заяві: 1) через численні обстріли м. Харкова та 2) внаслідок збройної агресії рф, 22.06.2024 р. його житло за адресою АДРЕСА_1 - зазнало значної руйнації авіаударом від бомби. Місце проживання та реєстрації підтверджується даними паспорту серії НОМЕР_5 та сайтом Національної асоціації адвокатів України.

З цього приводу, судом першої інстанції зазначено, що представником позивача у клопотанні не зазначено жодних обставин, які об`єктивно б перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду в межах строку звернення, а лише вказує на загальні обставини щодо безпекової ситуації в м. Харкові, які стосуються всіх мешканців міста. Позивачем також не доведено вжиття заходів для того, щоб реалізувати своє право якнайшвидше після закінчення строку звернення до суду, та не зазначено обставин, що безпосередньо свідчили б про неможливість реалізувати позивачем його права на звернення до суду з даним позовом в межах строку.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки зазначеним обставинам, як і доводам щодо перебування позивача та його представника у різних частинах України (позивача, під час військової служби - в районах ведення бойових дій, після звільнення - місце проживання (Чернівецька область), а представника позивача Адвоката Стаценко Джамала Руслановича - місто Харків), що призвело до пропуску строку, у зв`язку з проблемами комунікації та обміну інформацією.

Зазначене вказує на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

Відповідно до статті 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон) суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст.7 Закону передбачено кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Таким чином, чинне законодавство не передбачає можливість відновлення порушеного права інакше, як в судовому порядку.

Частиною 1 ст.121 КАС України Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у поставові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №320/1753/23 зазначено, водночас, судами першої та апеляційної інстанцій не було надано оцінки доводам щодо перебування позивача та його представника у різних частинах України, що призвело до пропуску строку, у зв`язку з проблемами комунікації та обміну інформацією. Позивач зазначає також про постійні повітряні тривоги у вказаний період, за наслідками яких з метою збереження життя і здоров`я працівників позивача та представнику позивача адвокату Петренку П. І. необхідно було прямувати до бомбосховища.

Тобто, судами не були враховані сукупність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право на звернення до суду у межах визначеного процесуального строку. При цьому, суди не надали оцінку певним подіям (зокрема, введення в країні воєнного стану), чи завадили ці події вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду, не врахували тривалість строку, який пропущений тощо. Також, слід зазначити, що при обмеженні, зокрема, права звернення до суду порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Аналогічні висновки містяться у поставові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №620/397/23.

Судом першої інстанції не враховано вказані правові висновки Верховного Суду, що призвело до прийняття незаконної ухвали.

Крім того, постановою Верховного Суду від 29 вересня 2022 року по справі №500/1912/22 передбачено при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі №340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі №240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

Пунктом 81 постанови Верховного Суду від 29 вересня 2022 року по справі №500/1912/22 передбачено Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позивачу позовну заяву з підстав пропуску строку звернення до суду, допустив надмірний формалізм, не з`ясувавши належним чином всі суттєві обставини у справі та не надавши їм належної правової оцінки, що в свою чергу позбавило позивача права на звернення до суду.

Вищевикладене дозволяє дійти висновку, що у суду першої інстанції були відсутні передбачені п.1 ч.4 ст.169 КАС України підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з не усуненням недоліків останньої.

За приписами ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.09.2024 року по справі №600/4082/24-а прийнята при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм процесуального права, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.312 КАС України підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.