Справа № 300/8089/24
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"30" жовтня 2024 р. Справа № 300/8089/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Київ про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії та стягнення сум недоотриманої пенсії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Логвиненко Сергій Петрович, звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Київ, згідно якого просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним (граничним) розміром, починаючи з 01.12.2019, з 01.07.2020, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.11.2022, з 01.12.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024, з урахуванням раніше виплачених сум та рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від у справі № 300/2650/23 та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі № 300/2481/22;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві при нарахуванні, перерахунках, індексації та будь-яких інших розрахунково-перерахункових операціях відносно пенсії позивача, внаслідок яких розмір її збільшується, та її виплаті позивачу, - утриматися від обмеження пенсії позивача максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві утриматися від припинення виплати щомісячної доплати до його пенсії у розмірі 2000 грн., згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», нарахування якої відновлено відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 у справі № 300/2650/23 з 01.11.2022;
- зобов`язати Пенсійний фонд України забезпечити своєчасним та у повному обсязі фінансуванням пенсії ОСОБА_1 , необхідної для її виплати позивачу без обмеження максимальним розміром;
- стягнути з Пенсійного фонду України, як з розпорядника фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, на якого покладається забезпечення своєчасного та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, на користь ОСОБА_1 за рахунок відповідної бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду», розпорядником якої є Пенсійний фонд України, в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», сум: 268353 (двісті шістдесят вісім триста п`ятдесят три) грн. 05 коп. - недоотриманої позивачем ОСОБА_1 пенсії за період з 01 грудня 2019 року по жовтень 2022 року, - суми, яку Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахував ОСОБА_1 на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2481/22, проте протиправно не виплатив; 329670 (триста двадцять дев`ять шістсот сімдесят) грн. 54 коп., недоотриманої ОСОБА_1 пенсії за період з 01 грудня 2019 року по жовтень 2024 року, внаслідок її обмеження відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, на якого покладається обов`язок по своєчасній і в повному обсязі виплаті пенсій, максимальним розміром у 10-ть прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, яку відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахував, проте протиправно не виплатив позивачеві ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у даній справі, суд зазначає наступне.
Приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Положеннями статей 55 та 56 Конституції України закріплено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У силу вимог частини першої статті 21 Кодексу, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Так, частиною 1 статті 172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення).
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.
Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях або різні заяви які повинні розглядатись на стадії виконання судових рішень, які мають окрему процедуру їх розгляду.
За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і комплексність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.
Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.
Отже, порушенням правила об`єднання вимог є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги або об`єднання вимог, які не можуть розглядатись в порядку позовного провадження.
Такий підхід щодо неможливості об`єднання позовних вимог, що належить розглядати в окремих самостійних провадженнях, головним чином спрямовано на забезпечення дотримання принципу ефективного захисту порушеного права особи.
Із змісту позовної заяви слідує, що позивачем в останній об`єднано декілька позовних вимог, які не пов`язані між собою підставою їх виникнення та доказами, склались за різних обставин, за різного правового регулювання, у різний період часу.
Так, суд констатує, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачами, у зв`язку з якими виник спір склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єктів владних повноважень і в різні часові періоди, що свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.
Таким чином позивач, звернувшись до суду з вищевказаними об`єднаними вимогами має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, частково виникли за результатами виконання двох судових рішень, а також позивачем не враховано, що частина позовних вимог не підлягають розгляду у позовному провадженні, а є процесуальними питаннями пов`язаними з виконанням судових рішень в адміністративних справах № 300/2481/22 та № 300/2650/23, що унеможливлює об`єднання таких позовних вимог в одне провадження.
Відтак, з огляду на те, що позивачем у поданій до суду позовній заяві об`єднано вимоги, які не пов`язані між собою підставами виникнення, законодавчим врегулюванням та поданими доказами, суд дійшов до висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Так, суд звертає увагу, що позивач серед іншого просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо невиплати пенсії у розмірі 268353,05 грн, донарахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2481/22 за період часу з 01.12.2019 по 01.10.2022 та невиплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», нарахування якої відновлено відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2650/23 з 01.11.2022.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві утриматися від припинення виплати щомісячної доплати до його пенсії у розмірі 2000 грн., згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», нарахування якої відновлено відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 у справі № 300/2650/23 з 01.11.2022;
Таким чином, вказані позовні вимоги фактично стосуються виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2481/22 та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 у справі № 300/2650/23.
Розділом IVКодексу адміністративного судочинства України врегульовано порядок розгляду та вирішення процесуальних питань пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Суд звертає увагу позивача, що статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відтак, суд зауважує, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судових рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2481/22 та від 01.09.2023 у справі № 300/2650/23, позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статей 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Пенсійного фонду України, як з розпорядника фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, на якого покладається забезпечення своєчасного та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, на користь ОСОБА_1 за рахунок відповідної бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду», розпорядником якої є Пенсійний фонд України, в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», суми 268353 (двісті шістдесят вісім триста п`ятдесят три) грн. 05 коп. - недоотриманої позивачем ОСОБА_1 пенсії за період з 01 грудня 2019 року по жовтень 2022 року, - суми, яку Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахував ОСОБА_1 на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2481/22, проте протиправно не виплатив, то суд зазначає наступне.
Вказана заборгованість у розмірі 268353 (двісті шістдесят вісім триста п`ятдесят три) грн. 05 коп. нарахована на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у справі №300/2481/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, як боржником, та не виплачена стягувачу ОСОБА_1
Втім, така позовна вимога не може бути заявлена в окремому позові, оскільки фактично ОСОБА_1 просить змінити спосіб виконання судового рішення у справі №300/2481/22 та замість нарахувати і виплатити заборгованість по пенсії просить стягнути таку одночасно замінивши боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Пенсійний фонд України. Такі процесуальні питання врегульовані статтями 378 та 379 Кодексу адміністративного судочинства України, які встановлюють порядок подання і розгляду судом відповідних заяв.
При цьому, інші позовні вимоги позивача підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Як наслідок, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов переконання, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог при пред`явленні позову.
Підстав для застосування положень статті 172 КАС України судом не встановлено.
Виключний перелік підстав для повернення позовної заяви зазначено у частині 4 статті 169 КАС України.
Пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 21, 169, 172, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Київ про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії та стягнення сум недоотриманої пенсії - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Микитин Н.М.