Справа № 607/20493/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2024Справа №607/20493/24

30 жовтня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

-сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №340785 від 16 вересня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 16 вересня 2024 року інспектором поліції винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

З оскаржуваною постановою він не погоджується.

Зазначає, що мопедом він не керував. Даний мопед не потрібно реєструвати, оскільки він обладнаний мотором 0,50 куба. В нього є посвідчення водія категорії «А», яке видане ще до вступу закону в силу, а тому він має право керувати мопедом. При винесені оскаржуваної постанови йому не роз`яснювались права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином, вважає, що складення оскаржуваної постанови та накладення на нього адміністративного стягнення є безпідставним, оскільки вказаних в постанові правопорушень він не вчиняв.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

01 жовтня 2024 року представник відповідача подав відзив на позов.

Вказав, що 16 вересня 2024 року о 14 год 10 хв. по вул. Шевченка у с. Шутроминці Чортківського району Тернопільської області позивач керував транспортним засобом марки «Vision», без номерних знаків, їхав транспортним засобом без мотошолома та не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. п. 2.1 «а», 2.3 «г», 2.9 «в» ПДР України.

Зазначив, що поліцейським відділення поліції №4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області під час спроби зупинки вказаного транспортного засобу, під керуванням позивача, здійснювалось його переслідування в с. Шутроминці Чортківського району Тернопільської області, оскільки позивач не реагував на сигнали зупинки, які подавали поліцейські. Після зупинки позивач відмовився надати поліцейському документи, які посвідчують його особу, а також називати свої анкетні дані. Після встановлення особи позивача працівниками поліції розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення позивача, повідомлено позивачу обставини справи, те, що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності та складено оскаржувану постанову.

Вказав, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень підтверджується відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівника поліції.

Щодо тверджень позивача про те, що транспортним засобом він не керував, зазначив, що вказані твердження спрямовані на уникнення відповідальності, суперечать поведінці позивача зафіксованій на відео.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали на CD-диску.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. У поданому позові позивач просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо у поданому відзиві просив справу слухати без участі їх представника.

Судом встановлено, що 16 вересня 2024 року ПОГ СВП ВППП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Томенко А.С. була винесена постанова серії ББА №340785 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 16 вересня 2024 року о 14 год 10 хв. по вул. Шевченка у с. Шутроминці Чортківського району Тернопільської області, позивач керував транспортним засобом мопедом «Vision», без мотошолома, вказаний транспортний засіб не зареєстрований та позивач не мав права керувати вказаним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. п. 2.1 «а», 2.3 «г», 2.9 «в» ПДР України.

У вказані постанові міститься підпис ОСОБА_1 про роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Як вбачається з посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09 березня 2010 року, виданого Чортківським ВРЕВ ДАІ, позивач ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії: «А», «В», «С», «С1».

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з відеореєстратора поліцейського автомобіля та нагрудних камер працівника поліції вбачається, що 16 вересня 2024 року позивач керував мопедом «Vision» без мотошолома, у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції. Після зупинки працівниками поліції було встановлено, що вказаний мопед не зареєстрований у встановленому законом порядку та позивач керував вказаним транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом. На місці зупинки ОСОБА_1 не заперечував факт керування вказаним транспортним засобом та вказав працівниками поліції, що їхав до себе додому. Після цього працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та складено оскаржувану постанову.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами (ч. 5) та за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку (ч. 6).

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність у тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В силу вимог п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог п. 2.3 (г) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно з вимогами п. 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Факт порушення позивачем вимог пунктів 2.1 (а), 2.3 (г), 2.9 (в) ПДР України, а саме те, що останній керував транспортним засобом мопедом «Vision», без мотошолома, такий транспортний засіб був не зареєстрований у встановленому законом порядку та позивач не мав права керувати вказаним транспортним засобом, підтверджується відеозаписами із відеореєстратора поліцейського автомобіля, нагрудних камер працівників поліції та посвідчення водія серії НОМЕР_1 , які долучені до матеріалів справи.

Позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності у його діях складу вчинених правопорушень.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що транспортним засобом він не керував, оскільки такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом із відеореєстратора поліцейського автомобіля. Окрім того, на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що позивач на місці зупинки не заперечував факт керування вказаним транспортним засобом та вказав працівниками поліції, що їхав до себе додому.

Безпідставним є посилання позивача на те, що мопед не підлягає державній реєстрації, оскільки він обладнаний мотором 0,50 куб.см., з огляду на наступне.

В силу вимог п. 1 ПДР України мопед це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Таким чином, мопед є транспортним засобом в розумінні положень ПДР України.

Відповідно до вимог п. п. 1, 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ за №1388 від 07.09.1998, цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Вищевказані положення закону вказують на те, що мопед, як транспортний засіб, підлягає державній реєстрації в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС.

Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо наявності у нього категорії «А», яка отримана ним в минулому, та дозволяє керувати мопедом, з наступних підстав.

Згідно з вимогами п. 3 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. N 340 (в редакції чинній на момент видачі позивачу посвідчення водія 09.03.2010) транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з вимогами п. 27 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. N 340 (в редакції чинній на момент видачі позивачу посвідчення водія 09.03.2010), посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. N 586-VI ( 586-17 ) "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове згідно з пунктами 25 і 26 цього Положення. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії: А1, А відповідає категорії А.

Аналогічні положення щодо зазначення категорій в посвідчення водія в разі його обміну передбачено вимогами п. 27 вищевказаного Положення в чинній на даний час редакції.

Як вбачається з посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 09 березня 2010 року, виданого Чортківським ВРЕВ ДАІ, позивач ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії: «А», «В», «С», «С1».

Відтак, судом встановлено, що позивач не має права керування транспортними засобами категорії «А1» (мопедами), оскільки у виданому на його ім`я посвідчення водія відсутня вищевказана категорія.

Доводи позивача про те, що йому не роз`яснювались права, передбачені ст. 268 КУпАП спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та підписом позивача в оскаржуваній постанові у графі «Права за статтею 268 КУпАп та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено».

Таким чином, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 2.1 (а), 2.3 (г), 2.9 (в) ПДР України.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, які б спростовали факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП, за більш серйозне правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення серії ББА №340785 від 16 вересня 2024 року винесена посадовою особою Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області у відповідності до вимог чинного законодавства.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У випадку відмови у задоволенні позову, витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ББА №340785 від 16 вересня 2024 року відмовити, а постанову залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, вул. Валова, 11, м. Тернопіль; .

Повне рішення складено 30 жовтня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька