Справа № 500/2272/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/2272/24 пров. № А/857/14037/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Мірінович У.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 29 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ), викладене в листі від 19.03.2024 №3009-2670/Д-02/8-1900/24, про відмову у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003, із врахуванням довідок АО ДРСУ про заробітну плату позивача із помісячним розрахунком сум отриманих виплат: №5 від 28.05.2015 (в частині заробітної плати отримуваної з 01,01.2004 по 31.12.2006), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7 від 30.12.2015 (2013-2015), з 28.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача за віком, призначеної на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003, із врахуванням наступних довідок АО ДРСУ №1058-IV від 09.07.2003 про заробітну плату позивача із помісячним розрахунком сум отриманих виплат: №5 від 28.05.2015 (в частині заробітної плати отримуваної з 01.01.2004 по 31.12.2006), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7 від 30.12.2015 (2013-2015), з 28.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 у справі № 500/2272/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 у справі №500/3434/23 до страхового стажу позивача зараховано період його роботи водієм в ГКП Транспортник з 01.01.2004 по 29.06.2007 та з 13.07.2007 по 29.12.2015.

При цьому судом було встановлено, що відомості трудової книжки позивача № НОМЕР_1 підтверджують трудові відносини з ГКП Транспортник (ВАТ ДРСУ) з 13.07.2007 по 29.12.2015. До того ж наведені трудові відносини також підтверджуються довідками АО ДРСУ про його заробітну плату з помісячним розрахунком сум отриманих виплат №4 від 28.05.2015 (за період 1995-2000 років), №5 від 28.05.2015 (за період 2001-2006 років), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7 від 30.12.2015 (2013-2015), які подавалися одночасно з заявою про призначення пенсії за віком.

Також судом встановлено, що зміст кожної з цих довідок засвідчує факт відрахування у відповідних періодах страхових внесків чи єдиного соціального податку за встановленими ставками з заробітної плати.

Однак, обчислюючи з 28.05.2023 розмір пенсії позивача, вказані висновки суду, викладені у мотивувальній частині судового рішення від 24.08.2023 у справі №500/3434/23, відповідачем не враховано та як наслідок не взято до уваги заробітну плату позивача, вказану у наданих довідках №4 від 28.05.2015 (за період 1995-2000 років), №5 від 28.05.2015 (за період 2001-2006 років), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7 від 30.12.2015 (2013-2015).

Оскільки зловживань з боку позивача не встановлено, надані позивачем довідки для обчислення пенсії містять всі необхідні відомості, а відповідачем не надано доказів недостовірності внесених у довідки показників заробітної плати та не надано до суду інших розрахунків сум заробітної плати позивача за спірний період. Тому підстав для неврахування у розрахунок пенсії даних заробітної плати, зазначених у вказаних довідках, немає.

Водночас суд зазначив, що неможливість органами Пенсійного фонду України звернутись до органів Пенсійного фонду російської федерації для отримання відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку позивача не може слугувати підставою для неврахування особі сум заробітку під час обчислення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003, із врахуванням наступних довідок АО ДРСУ про заробітну плату позивача із помісячним розрахунком сум отриманих виплат: №5 від 28.05.2015 (в частині заробітної плати отримуваної з 01,01.2004 по 31.12.2006), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7від 30.12.2015 (2013-2015), з 28.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум, є протиправними.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому скаржник зазначає, що на виконання рішення суду у справі №500/3434/23 позивачу враховано до страхового стажу період роботи водієм в ГКП Транспортник з 01.01.2004 по 29.06.2007 та з 13.07.2007 по 29.12.2015. Підстави для врахування при обчисленні пенсії відомостей, наведених в довідках про заробітну плату №5 від 28.05.2015, №6 від 28.05.2015, №7 від 30.12.2015, виданих АО ДРСУ відсутні.

Вказує, що з 01.01.2023 російська федерація припинила свою участь Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Тому пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058-IV.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком, до якої додав документи згідно з переліком, наведеним у розписці-повідомленні, а саме: довідку про РНОКПП, паспорт, диплом про освіту, військовий квиток, трудову книжку, довідки про заробітну плату.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №72 від 08.05.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивачем оскаржено вказане рішення в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 у справі №500/3434/23, яке набрало законної сили 01.11.2023, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №72 від 08.05.2023. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи водієм в ГКП Транспортник з 01.01.2004 по 29.06.2007 та з 13.07.2007 по 29.12.2015. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.05.2023 про призначення пенсії за віком з 28.05.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

29.02.2024 позивач звернувся на адресу ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії за віком призначеної на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне Пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003, у якій покликаючись на рішення у судовій справі №500/3434/23 та встановлені ним обставини щодо його трудових відносин із АО ДРСУ, просив здійснити перерахунок та виплату його пенсії із врахуванням наданих довідок АО ДРСУ про заробітну плату позивача із помісячним розрахунком сум отриманих виплат, а саме: №5 від 28.05.2015 (в частині заробітної плати отримуваної з 01.01.2004 по 31.12.2006), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7 від 30.12.2015 (2013-2015).

Відповідач листом №3009-2670/Д-02/8-1900/24 від 19.03.2024 повідомив позивача про те, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 у справі №500/3434/23 призначено з 28.05.2023 пенсію за віком згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при страховому стажі тривалістю 31 рік 03 місяці 01 день та зазначено, що вказаним судовим рішенням зобов`язань щодо врахування заробітної плати не приймалось.

Окрім цього відповідач зазначив, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з і липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Таким чином відповідач дійшов висновку, що пенсію позивача слід обчислювати із середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.03.1988 по 28.02.1993, з 01.01.2004 по 31.12.2015 (внесено нулями) та за даними персоніфікованого обліку з 01.11.2018 по 31.12.2018, а підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

В силу приписів частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, заробітна плата для обчислення пенсії враховується за увесь час, починаючи з 1 липня 2000 року, та, за бажанням пенсіонера, за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд за періоди до 1 липня 2000 року. Тобто, на підставі довідок про заробітну плату (підтверджених первинними документами) враховується заробітна плата за будь-які 5 років страхового стажу до 1 липня 2000 року.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), визначено перелік документів, необхідних для призначення та перерахунку пенсії за віком.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 цього Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Як передбачено частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За змістом підпункту 3 пункту 4.2 Порядку №22-1, зокрема, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку №22-1).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що пенсіонер має подати саме довідку про заробітну плату, в якій мають бути зазначені первинні документи, на підставі яких вона видана, а орган пенсійного фонду має право вимагати від підприємств, установ та організацій, її дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, а також перевіряти обґрунтованість її видачі. Після надходження документів пенсійний орган вирішує питання про перерахунок пенсії.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №667/4633/15-а.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем при поданні заяви про призначення пенсії представлено, серед іншого, довідки АО ДРСУ про його заробітну плату із помісячним розрахунком сум отриманих виплат, а саме: №5 від 28 травня 2015 року (в частині заробітної плати отримуваної з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року), №6 від 28 травня 2015 року (за період 2007-2012 років), №7 від 30 грудня 2015 року (2013-2015),

При цьому оцінка таким довідкам надавалась судом при розгляді справи №500/3434/23.

За приписами Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Суд першої інстанції підставно врахував, що у період роботи позивача на території російської федерації в Україні діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), зобов`язання за якою були взяті дев`ятьма державами-учасницями СНД, серед яких Україна та Російська Федерація. Згідно зі статтею 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 (ратифікована 11.07.1995 та чинна з 11.08.1995), сторонами за якою, серед інших, є Україна та російська федерація, трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Таким чином, на час спірних правовідносин, міжнародними договорами, укладеними між Україною та російською федерацією, передбачалося, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. При цьому міжнародними договорами не передбачено, що умовою для зарахування стажу працівника на території іншої держави є сплата страхових внесків.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що довідки АО ДРСУ про заробітну плату позивача із помісячним розрахунком сум отриманих виплат, а саме: №5 від 28.05.2015 (в частині заробітної плати отримуваної з 01.01.2004 по 31.12.2006), №6 від 28.05.2015 (за період 2007-2012 років), №7 від 30.12.2015 (2013-2015) мають бути враховані для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 500/2272/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк