Справа № 420/36205/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/36205/23

Перша інстанція суддя Лебедєва Г.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній судовій адміністрації України та Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, а саме:

- визнання протиправною бездіяльність Держаної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Держаної судової адміністрації України в Івано-Франківській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень;

- зобов`язання Держаної судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Держаної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно, нарахованої виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень;

- визнання протиправними дії Територіального управління Держаної судової адміністрації України в Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 гривні;

- зобов`язання Територіального управління Держаної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень, врахувавши при цьому виплачені суми та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді складає 2102,00 грн.

При цьому, апелянт зазначає, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня нараховує суддівську винагороду суддям у 2023 році на основі вищезазначених норм ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» № 410/2016 від 24 вересня 2016 року, ОСОБА_1 призначено на посаду судді Куйбишевського районного суду Запорізької області строком на п`ять років.

Рішенням голови Верховного Суду від 10 червня 2022 року ОСОБА_1 відряджено до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

Наказом голови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 зарахований до штату Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з 17 червня 2022 року.

Нарахування та виплата позивачу суддівської винагороди з 17 червня 2022 року здійснюється ТУ ДСА України в Івано-Франківській області.

Між тим, із розрахункових листів про виплату суддівської винагороди встановлено, що у спірному періоді, який тривав з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, розмір посадового окладу позивача становив 63 060,00 грн.

В свою чергу, позивач вважає, що суддівська винагорода у період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року підлягає нарахуванню виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розміром 2684,00 грн, як це передбачено ч. 3 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на суддівську винагороду, розраховану виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та який станом на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду складає 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, Закон України «Про прожитковий мінімум», відповідно до статті 46 Конституції України, дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

В свою чергу, ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій та бездіяльності Головного управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області та Державної судової адміністрації України щодо визначення розміру та фінансування виплати суддівської винагороди позивача, отриманої ним у період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

В даному випадку, сторонами у справі не заперечується, що позивач, як суддя місцевого суду, у вказаному періоді отримував суддівську винагороду, розмір якої обраховано з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

В свою чергу, позивач вважає, що він мав право у спірному періоді на отримання суддівської винагороди, при обрахуванні якої мав застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2023 року, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Між тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, згідно ч. 2 ст. 130 Конституції України, розмір винагороди судді встановлюється виключно законом про судоустрій.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

В свою чергу, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду складає 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Тобто, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та ЗУ «Про прожитковий мінімум» не передбачено існування будь-якого альтернативного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а як наслідок і обов`язку застосування такої величини.

В даному випадку, зменшений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обрахунку розміру суддівської винагороди у відповідний період встановлювався лише в ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Тому, колегія суддів вважає, що саме ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» запроваджено альтернативний підхід до розрахунку суддівської винагороди у відповідному періоді, який відрізняється від механізму розрахунку суддівської винагороди, встановленому ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

В свою чергу, враховуючи вищевикладені приписи Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для визначення розміру його базового посадового окладу за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року має застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений станом на 01 січня 2023 року.

Між тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 148 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя.

Згідно ч. 1 ст. 154 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

В даному випадку, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області є територіальним органом Державної судової адміністрації України, на який покладено обов`язки щодо організаційного та фінансового забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом та забезпечення належних умов діяльності судів, у тому числі щодо виплати суддівської винагороди суддям місцевих судів.

Тобто, саме за рахунок коштів, які перераховуються на рахунки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області мала здійснюватися виплата суддівської винагороди позивачу.

Таким чином, нарахування та виплата позивачу у спірному періоді суддівської винагороди та інших виплат у неповному обсязі є наслідком вчинення протиправних дій Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправними таких дій, що вірно зроблено судом першої інстанції.

При цьому, враховуючи встановлений вище порядок фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити виділення бюджетних асигнувань Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розміром 2684,00 грн.

В даному випадку, саме вказаний спосіб захисту порушених прав позивача, на переконання колегії суддів, є ефективним способом поновлення порушених прав позивача у межах спірних правовідносин.

Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допущено, а наведені в скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року - без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян