Справа № 160/16211/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняВасіної Н.В.
представника відповідачів ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та скасування наказу,-
21 червня 2024 року представник ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, в якій просить:
визнати протиправним призов позивача ОСОБА_2 1981 р.н., військовою частиною НОМЕР_2 - 20 березня 2022 р. на військову службу під час мобілізації;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 р. №435 в частині зарахування ОСОБА_2 , 1981 р.н., до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20 березня 2022 року №19 ОСОБА_2 було зараховано до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 .
15 червня 2024 року засобами поштового зв`язку на офіційну електронну адресу представником позивача було направлено до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 адвокатській запити, в яких представник просив надати інформацію та наступні документи:
- копію мобілізаційного розпорядження, що підтверджує отримання позивачем останнього;
- довідку військово-лікарської комісії про проходження позивачем медичного огляду;
- довідку штатної/позаштатної військово-лікарської комісії про проходження позивачем медичного огляду під час призову за мобілізацією;
- документ, що підтверджує факт вручення позивачеві копії довідки військово-лікарської комісії;
- протокол засідання військово-лікарської комісії про ступінь придатності до військової служби;
- картку професійного відбору кандидата;
- копію витягу із наказу про зарахування позивача до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 .
Станом на дату звернення до суду відповіді на адвокатський запит представнику позивача не надано.
Оскільки ОСОБА_2 згоди на проходження військової служби не давав та територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не призивався, останній вважає протиправними призов на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 - 20 березня 2022 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 р. №435 в частині зарахування ОСОБА_2 , 1981 р.н., до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Призначити підготовче засідання на 19 вересня 2024 року о 11 годині 00 хвилин в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: місто Дніпро, вул. Академіка Янгеля,4, зала судових засідань №4.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року заяву представника військової частини НОМЕР_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено та ухвалено:
В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача-2 зазначив, що позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою 21 червня 2024 року, оскаржуючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 р. №435, тобто з пропуском встановленого законом місячного строку звернення до суду.
Відповідно до частини 3 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, строк, що визначається місяцями закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, на думку представника відповідача-2 є пропущеним, відтак обґрунтованою є вимога про залишення позовної заяви без розгляду.
Щодо клопотання представника відповідача-2 про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Згідно частини 2 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.
Згідно частини 3 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.
З урахуванням викладеного, враховуючи діючий воєнний стан на території України, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки суд не може обмежувати права військовослужбовців в частині звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів під час особливого періоду..
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з вказаним Указом, мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Зокрема, відповідно до частин 3, 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Зокрема, встановлено, що ОСОБА_2 згідно з відмітною у військовому квитку призовною комісією Дзержинського району Дніпропетровської області зарахований в запас 25 грудня 1998 року.
20 березня 2022 року ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_2 добровільно, без вручення йому повістки, через бажання долучитися до руху спротиву збройної агресії рф та на підставі власного волевиявлення був зарахований до списків частини.
Призов було оформлено наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №362 від 18.05.2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2022 року №19 ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Військовий квиток ОСОБА_2 взагалі не містив відмітки про призов на військову службу по мобілізації, однак військова частина НОМЕР_1 не заперечує про призов ОСОБА_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» 69/2022 від 24.02.2022 безпосередньо військовою частиною НОМЕР_2 .
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 № 435, виданого на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11 листопада 2022 року №110-РС ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого електрика відділення електрозабезпечення інформаційно-телекомунікаційного вузла.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2023 №279 призначений на посаду старшого водія-електрика 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї.
Абзацом 1 пункту 252 Указу Президента від 10.12.2018 року №1153/2008 «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.
Чинне законодавство України не забороняє у добровільному порядку, без відповідного виклику, приходити на збірні пункти чи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чи військової частини, чи СБУ, чи органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з метою призову по мобілізації. При цьому, законодавець не розділяє осіб, які прийшли добровільно, а які викликані повісткою під час оформлення документів та фактичного призову.
А отже, на думку представника відповідача-2, мобілізація ОСОБА_2 відбулася на підставі його власного волевиявлення, носила добровільний характер та жодним чином не суперечить вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог останнього.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 №435, виданого на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11 листопада 2022 року №110-РС ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого електрика відділення електрозабезпечення інформаційно-телекомунікаційного вузла.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2023 №279 призначений на посаду старшого водія-електрика 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї.
А отже, на думку представника відповідача-2 мобілізація ОСОБА_2 відбулася на підставі його власного волевиявлення, носила добровільний характер та жодним чином не суперечить вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог останнього.
Останнє судове засідання по справі відбулося 24 жовтня 2024 року об 10 годині 00 хвилин.
Позивач та його представник в судове засідання не прибули, звернувшись 22 жовтня 2024 року на адресу суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника - ОСОБА_3 .
Представник відповідачів підтримав доводи викладені у відзивах на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Заслухавши доводи представника відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_2 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно з відмітною у військовому квитку призовною комісією Дзержинського району Дніпропетровської області зарахований в запас 25 грудня 1998 року.
20 березня 2022 року ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_2 добровільно, без вручення йому повістки, через бажання долучитися до руху спротиву збройній агресії рф та на підставі власного волевиявлення був зарахований до списків частини.
Призов було оформлено наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №362 від 18.05.2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2022 року №19 ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 № 435, виданого на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11 листопада 2022 року №110-РС ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого електрика відділення електрозабезпечення інформаційно-телекомунікаційного вузла.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2023 №279 призначений на посаду старшого водія-електрика 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї.
15 червня 2024 року засобами зв`язку на офіційну електронну адресу представником позивача було направлено до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 адвокатські запити, в яких представник просив надати інформацію та наступні документи:
- копію мобілізаційного розпорядження, що підтверджує отримання позивачем останнього;
- довідку військово-лікарської комісії про проходження позивачем медичного огляду;
- довідку штатної/позаштатної військово-лікарської комісії про проходження позивачем медичного огляду під час призову за мобілізацією;
- документ, що підтверджує факт вручення позивачеві копії довідки військово-лікарської комісії;
- протокол засідання військово-лікарської комісії про ступінь придатності до військової служби;
- картку професійного відбору кандидата;
- копію витягу із наказу про зарахування позивача до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 .
Станом на дату звернення до суду відповіді на адвокатські запити представнику позивача не надано.
Оскільки за твердженнями представника позивача ОСОБА_2 згоди на проходження військової служби не надавав та територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не призивався, останній вважає протиправними призов на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 - 20 березня 2022 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 р. №435 в частині зарахування ОСОБА_2 , 1981 р.н., до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки ; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Зокрема, відповідно до частин 3, 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Судом встановлено, що 20 березня 2022 року ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_2 добровільно, без вручення йому повістки, через бажання долучитися до руху спротиву збройній агресії рф та на підставі власного волевиявлення був зарахований до списків частини.
Призов було оформлено наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №362 від 18.05.2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2022 року №19 ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 № 435, виданого на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11 листопада 2022 року №110-РС ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого електрика відділення електрозабезпечення інформаційно-телекомунікаційного вузла.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2023 №279 призначений на посаду старшого водія-електрика 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї.
Абзацом 1 пункту 252 Указу Президента від 10.12.2018 року №1153/2008 «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.
Відтак, чинне законодавство України не забороняє у добровільному порядку, без відповідного виклику, приходити на збірні пункти чи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чи військової частини, чи СБУ, чи органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з метою призову по мобілізації.
При цьому законодавець не розділяє осіб, які прийшли добровільно, а які викликані повісткою під час оформлення документів та фактичного призову.
При вирішенні справи суд враховує, що матеріали позовної заяви не містять жодних доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур позивачем до військової частини НОМЕР_2 надавалися документи на підтвердження заперечення проти призову на військову службу під час мобілізації або наявності права на відстрочку від призову.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що мобілізація ОСОБА_2 відбулася на підставі його власного волевиявлення, носила добровільний характер та жодним чином не суперечить вимогам діючого законодавства, відтак позовні вимоги щодо визнання протиправним призову ОСОБА_2 1981 р.н., військовою частиною НОМЕР_2 - 20 березня 2022 р. на військову службу під час мобілізації та визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2022 р. №435 в частині зарахування ОСОБА_2 , 1981 р.н., до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , є такими, що задоволенню не підлягають.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та скасування наказу відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 30 жовтня 2024 року.

Суддя В.М. Олійник