Справа № 120/13094/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13094/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

31 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 08.06.2023 №UA101000/2023/000144/1;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.06.2023 № UA101020/2023/000795.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем разом із митною декларацією № 23UA04U7 були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару. А відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару оскільки розбіжності на які зіслався відповідач спростовано дослідженими судом доказами.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що документ під кодом 0380 № 1/ST/2023 від 26.05.2023 складений польською мовою, відомості про ціну продажу товару, викладені у вказаному документі під кодом 0380 № 1/ST/2023 від 26.05.2023 могли бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості тільки у випадку надання митному органу перекладу на українську мову даного документа.

Відповідно до п. 2.6 Контракту 24.05.2023 № 24/05/2023 товар підлягає 100% передоплаті, однак декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

У заяві ФОП ОСОБА_1 від 05.06.2023 № 25 зазначено про транспортні витрати при доставці автомобіля Renault/MRAUTO MASTER, однак при цьому не зазначено унікальний номер шасі та/або рік виготовлення транспортного засобу. За відсутності таких відомостей заява не могла бути використана для підтвердження витрат на транспортування саме оцінюваного транспортного засобу, оскільки імпортером могло бути придбано за кордоном України необмежена кількість таких транспортних засобів.

Крім того, відповідач зауважив, що у заяві зазначено про транспортний засіб Renault/MRAUTO MASTER, у 31 графі митної декларації № 23UA04U7 задекларовано такий товар: «Вантажний автомобіль бувший у використанні: марка Renault/MRAUTO; модель - MASTER MR-ZS».

Декларантом також не надано документи, які б свідчили про те, що товар переміщувався через митний кордон ФОП ОСОБА_1 власними силами (самостійно).

Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавило митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

Також, до митного оформлення не долучено СMR або інші транспортні перевізні документи, що позбавило митний орган можливості перевірити достовірність декларування фактичної країни експорту товару (країни відправлення) та витрат на транспортування товару.

Наданий СВІФТ-протокол не містить підпису та печатки уповноваженого банку про фактичне перерахування коштів отримувачу.

Наданий Звіт № 06/06/2023-10V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.06.2023 не міг бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару.

Під час консультації декларантом надано додаткові документи, однак надані переклади документів, підготовлені з порушенням підходів, передбачених нормативними документами, тому не можуть однозначно засвідчувати достовірність відомостей, які в них наведені.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 28.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

24.05.2023 позивач ФОП ОСОБА_1 уклав з фірмою ETMOS sp.z o.o. SK зовнішньоекономічний контракт про купівлю автомобіля RENAULT/MRAUTO, 2019 року випуску.

Вартість і порядок оплати автомобіля визначається п. 2 Контракту, за умовами якого становить 9740,00 євро та на умовах FCA, Модлибожице, Польща.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, позивач подав:

- копію рахунку (Faktura) VAT 1/ST/2023 від 26.05.2023;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

- копію контракту № 24/05/2023 від 24.05.2023;

- копію митної декларації країни - відправника;

- копію звіту експерта-оцінювача про визначення ринкової вартості автомобіля;

- платіжну інструкцію від 02.06.2023 про попередню оплату митних платежів в сумі 125 000,00 грн.

В подальшому, між декларантом та відповідачем, протягом 06-08 червня 2023 року відбувалися консультації, в ході яких, позивачем було надіслано відповідачеві на його вимогу ще ряд документів на підтвердження задекларованої митної вартості придбаного автомобіля.

Митну вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору.

За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації та доданих до неї документів, відповідач прийняв картку відмови у прийнятті митної декларації № UA101020/2023/000795 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000144/1 від 08.06.2023.

В рішенні зазначено наступне.

Відповідно до п. 2.6 Контракту № 24/05/2023 від 24.05.2023 товар підлягає 100% передоплаті. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну (ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України). Документами, що підтверджують митну вартість товарів, серед іншого є: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На вимогу митного органу додаткова надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 30.05.2023 № 1, що на думку декларанта, підтверджує ціну, що сплачена за товар. Відповідно до п. 2.6 Контракту № 24/05/2023 від 24.05.2023, оплата вважається виконаною при надходженні грошей на валютний рахунок продавця. Документ, який свідчить про вищевказаний факт не надано. Крім того, платіжна інструкція від 30.05.2023 № 1 (розділ 57) містить відмінні від п. 6 Контракту № 24/05/2023 від 24.05.2023 відомості про надавача платіжних послуг отримувача: в контракті «INGBPLPW ING Bank Slaski S.a.»; в платіжній інструкції - «ING BANK SLASKI SA INGBPLPWXXX». Враховуючи виявлені розбіжності та обставини, наданий платіжний документ не може бути використаний митним органом, як належний та допустимий доказ фактично сплаченої суми за оцінюваний товар.

Аргументи отримувача товару, викладені у листі від 08.06.2023 № 26 про те, що система "клієнт - банк" ПАТ АБ "Укргазбанк" розробила у своєму програмному забезпеченні максимальну суму символів - 11, а тому система автоматично дописує три символи (ХХХ) не підтверджені належним офіційним документом від ПАТ "Укргазбанк". Додатково надана виписка з особового рахунка покупця за 30/50/2023 не містить інформацію про отримувача платежу. При цьому в документі зазначено про те, що має місце валютний переказ для відправки по SWIFT № 238. Додатково наданий SWIFT від 30.05.2023 не містить в своїх реквізитах таких даних про номер. Додатково наданий Звіт № 06/06/2023-10V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.06.2023 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Відповідно до Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції та ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього.

Звіт ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела -«https://suchen.mobile.de». При цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел. Аналіз цінової інформації, викладеної в джерелах, що використана експертом для визначення середньої ціни купівлі ідентичного транспортного засобу, засвідчив те що, вона представлена відомостями про ціну продажу автомобілів, що мають більший показник пройденого кілометрошляху: стор. 6 - 516000 км, стор. 7 - 519205 км. Згідно із фото, долучених до митної декларації показник пройденого кілометрошляху оцінюваного автомобіля становить 405665 км. Різниця перевищує 110000 км. Зазначені у додатках URL-адреси (стор. 7 та 8) є такими, що не призводять до потрапляння на відповідну сторінку сайту, фотографічне зображення якої наведено у додатку.

Відповідно до п. 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Згідно із п. 4.4 Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ повинні міститися додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки Якщо проводиться експертне дослідження (експертиза) пошкодженого КТЗ, наявність фотографій обов`язкова.

Всупереч вищезазначених вимог у Звіті відсутні фотографічні зображення технічного стану, характеру та обсягів пошкоджень транспортного засобу, що впливають на розрахунок його вартості. Додатково наданий скріншот (фото екрану), що на думку декларанта відображає ціну продажу оцінюваного транспортного засобу (завершення торгів) не міг бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості оскільки: 1) не містить URL-адреси - повних відомостей про джерело отриманої інформації - сайт володільця аукціонного майданчика; 2) не містить інформацію про унікальний vin-код (номер шасі) автомобіля, за яким можна ідентифікувати оцінюваний транспортний засіб; 3) ціна продажу не є кінцевою, скріншот відображає інформацію про те, що аукціон триває.

Відповідно до п. 2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосування митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 правильність перекладу документів, що надаються Декларантом відповідно до статті 254 Митного кодексу України, засвідчується шляхом вчинення напису "Перекладено вірно", проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.

Таким чином, зазначені нижче переклади документів, як документи підготовлені порушення підходів, передбачених нормативним документом, не можуть однозначно засвідчувати достовірність відомостей, які в них наведені: під кодом 0380 « 1/ST/2023» від 26.05.2023; висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - «eRzeczoznawcy» від 19.04.2023; - повідомлення від лізингодавця про виграш аукціону; - рахунок від лізингодавця «Alior Leasing Sp. z.0.0.» до продавця ETMOS Sp. z 0.0. S.K.; - підтвердження банку від 06.06.2023; - виписка з бухгалтерського обліку продавця.

Згідно із ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту було запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: від 05.04.2023 № 23UA54U7 - «Вантажний автомобіль бортовий, тентований, що був у використанні, - марка згідно з довідником - RENAULT; - модель згідно з довідником - MASTER; - номер кузова - НОМЕР_1 УВ80 - загальна кількість місць, включаючи водія - 2, (кабіна водія додатково обладнена спальним місцем), - призначення для використання по дорогах загального користування; - тип палива - дизельний; - об`єм двигуна - 2299 см.куб; - потужність - 125 кВт; - такий, що був у користуванні; - колісна формула-4х2; - рік виготовлення - 2019; - модельний рік виготовлення - 2019; - повна маса - 3500 кг; - власна маса - 2220 кг; - торговельна марка - RENAULT; виробник - RENAULT; - країна виробник - EU» - 11000,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Декларант або уповноважена особа має право, відповідно до ст. 55 Митного кодексу України звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг: - у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю визначеною митним органом; - у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х Митного Кодексу України в розмірі, визначеному митним органом до ч. 7 ст. 55 Митного Кодексу України. Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості в митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Розділу І Митного кодексу України або до суду.

Позивач оскаржує рішення про коригування митної вартості з підстав його протиправності, тому просить його скасувати, а також просить скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, яка прийнята за наслідками цього рішення.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частин 1-2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом (ч.6 ст.257 МК України).

Частиною третьою статті 318 МК України передбачено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Розділом ІІІ МК України унормовано питання митної вартості товарів, методи її визначення та наслідки виявлення розбіжностей.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст. 52 МК України).

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи передбачені цією статтею.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).

Частиною 1 ст. 55 МК України митному органу надано повноваження приймати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно матеріалів справи, позивач в цілях митного оформлення товару який ним ввозився в режимі імпорту на підставі митної декларації № 23UA04U7 визначив митну вартість за основним методом.

У оскарженому рішенні, як на підставу для його прийняття відповідач вказав, що відповідно до п. 2.6 Контракту № 24/05/2023 від 24.05.2023, оплата вважається виконаною при надходженні грошей на валютний рахунок продавця. Документ, який свідчить про вищевказаний факт позивачем не надано. Крім того, платіжна інструкція від 30.05.2023 № 1 (розділ 57) містить відмінні від п. 6 Контракту № 24/05/2023 від 24.05.2023 відомості про надавача платіжних послуг отримувача: в контракті «INGBPLPW ING Bank Slaski S.a.»; в платіжній інструкції - «ING BANK SLASKI SA INGBPLPWXXX». Враховуючи виявлені розбіжності та обставини, наданий платіжний документ, на думку відповідача, не може бути використаний митним органом, як належний та допустимий доказ фактично сплаченої суми за оцінюваний товар.

Проте 26.05.2023 фірмою ETMOS sp.z o.o. SK в електронному вигляді було надіслано на електронну адресу позивача рахунок (Faktura) VAT 1/ST/2023 від 26.05.2023 з пропозицією оплатити протягом 7 днів вартість автомобіля марки Renault/MRAUTO в сумі 9740,00 євро або 43859,00 злотих.

Згідно платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 30.05.2023 № 1 позивачем за купівлю вказаного автомобіля було сплачено на банківський рахунок продавця за контрактом грошові кошти в сумі 9740,00 євро.

Також, позивачем надано копію підтвердження банку від 06.06.2023 про те, що лізингодавець отримав 25.05.2023 зазначену суму коштів - 50845,74 PLN, де в призначенні платежу вказаний державний реєстраційний номер ТЗ та його марка та копію виписки з бухгалтерського обліку продавця, де зазначений рух коштів.

Отже, обов`язок, що передбачений п. 4 ч. 1 ст. 53 МК в частині того, що якщо рахунок сплачено, надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; деларантом виконано.

Стосовно доводів відповідача, що у заяві ФОП ОСОБА_1 від 05.06.2023 № 25 зазначено про транспортні витрати при доставці автомобіля Renault/MRAUTO MASTER, однак при цьому не зазначено унікальний номер шасі та/або рік виготовлення транспортного засобу та за відсутності таких відомостей заява не могла бути використана для підтвердження витрат на транспортування саме оцінюваного транспортного засобу, імпортером могло бути придбано за кордоном України необмежена кількість таких транспортних засобів, суд зазначає, що за обставин справи ФОП ОСОБА_1 самостійно ніс транспортні витрати при доставці автомобіля по маршруту Модлібожице - Грушів (130 км) до кордону України (перехід Будомєж - Грушів); витрати на паливо 750,60 грн, добові 1967,30 грн; разом 2717,90 грн, тому такі доводи скаржника безпідставні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у заяві від 05.06.2023 № 25 чітко зазначено, що транспортні витрати понесені при доставці автомобіля Renault/MRAUTO MASTER VIN code: НОМЕР_2 , вказаний VIN code зазначений і в Контракті від 24.05.2023, тому, оскільки VIN code це індивідуальний ідентифікаційний номер, який надають кожному автомобілю під час виробництва на підприємстві, відсутні підстави стверджувати, що імпортером могло бути придбано за кордоном України необмежена кількість таких транспортних засобів.

Відповідно до абзацу 8 до графи 20 Правил заповнення декларації митної вартості, у разі відсутності будь-яких відомостей про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Отже, митний орган, вправі перевірити числові значення, наведені у заяві декларанта про транспортні витрати, та у своєму рішенні зазначити про те, які саме застосовано тарифи для відповідного виду транспорту і які було застосовано митним органом, чого фактично зроблено не було.

Щодо доводів відповідача про необхідність надання позивачем перекладу на українську мову поданих до митного контролю документів, складених польською мовою, а саме: під кодом 0380 « 1/ST/2023» від 26.05.2023; висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - «eRzeczoznawcy» від 19.04.2023; повідомлення від лізингодавця про виграш аукціону; рахунок від лізингодавця «Alior Leasing Sp. z.0.0.» до продавця ETMOS Sp. z 0.0. S.K.; підтвердження банку від 06.06.2023; виписка з бухгалтерського обліку продавця, суд зазначає таке.

Статтею 254 МК України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, вказаною статтею чітко передбачено, що митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що у разі складення документа, що подається до митного оформлення, або офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, митний орган не вправі вимагати від декларанта перекладу такого документа українською мовою.

Сама по собі форма засвідчення (оформлення) перекладу не змінює числових (вартісних та кількісних) показників перекладеного з польської на українську мову документу і, як наслідок, не може вплинути на митну вартість імпортованого товару.

Тому, вказана обставина жодним чином не стосується митної вартості товарів та не могла слугувати підставою для прийняття оскаржених рішень.

При цьому, витребовуючи переклад українською мовою вищевказаних документів відповідач не обґрунтовує необхідність надання перекладу цих документів та не зазначає, які саме відомості, зазначені в цих документах, потребують перевірки або підтвердження відомостей.

Разом з цим, позивачем надано переклад на українську мову таких документів:

- Повідомлення про виграш аукціону від 19.05.2023;

- Накладна від ПКО Лізінг S.A. NLX/23/05/000115 від 26.05.2023;

- Звіт про технічний стан автомобіля № 89/19/04/2023/PKO Leasing Remarketing від 19.04.2023;

- Бухгалтерський документ фірми Etmos Sp. Z.o.o spk.

Судом першої інстанції вірно відхилено твердження відповідача з приводу неможливості використання, як документу, що підтверджує заявлену митну вартість товару, Звіту № 06/06/2023-10V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.06.2023, у зв`язку з недотриманням експертом, на думку відповідача, Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", оскільки вказаний висновок є чинним, а тому інформація, що міститься у ньому, могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення товару.

Визначення вартості КТЗ, ввезеного на митну територію України, проводилася на підставі огляду транспортного засобу, вивчення наданих Замовником копій документів та аналізу нормативної бази згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої наказом міністерства юстиції України та фонду Державного майна України від 24.11.2003 за № 142/5/2092).

Також судом першої інстанції доречно зауважено, вказаний інтернет-ресурс «https://suchen.mobile.de» є однією з найбільших у світі інтернет-платформ щодо пошуку автомобілів з усієї Європи. Саме інформація на даному сайті дає експерту можливість провести аналіз кон`юктури ринку, проаналізувати інформацію про вартісні та якісні характеристики товарів, зробити порівняння та дати відповідні заключення.

Крім того, у вказаному висновку зазначено, що експертом проведено маркетингове дослідження ринку та отримано інформацію про вартість аналогічних автомобілів.

Відтак відсутні об`єктивні сумніви з приводу інформації наявної у Звіті № 06/06/2023-10V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.06.2023.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, судом першої інстанції вірно вказано, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи щодо наявності в них розбіжностей, не є достатніми для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Крім того судом першої інстанції вірно зазначено, що наявність у базі ЄАІС ДМСУ інформації про те, що аналогічний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Стосовно обрання методу визначення митної вартості товарів, що ввозились позивачем на митну територію України суд зазначає наступне.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 (справа № 200/6521/20-а) та від 28.04.2023 (справа № 200/9362/20-а) зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані декларантом документи виключали обґрунтовані сумніви Митного органу в правильності зазначеної митної вартості товарів, висновки про що зроблено вище. Документи які подані під час митного оформлення містили конкретні числові значення щодо ціни, яка була сплачена за товар, який ввозився на територію України в режимі імпорту. Тому, митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.

При цьому не наведення належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності певних документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 809/872/17).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем разом із митною декларацією № 23UA04U7 були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару.

При цьому відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару оскільки розбіжності на які зіслався відповідач спростовано дослідженими судом доказами.

Наведені скаржником обгрунтування апеляційної скарги ідентичні тим, що були викладені у позові та яким надавалася правова оцінка в суді першої інстанції. Інших доводів, які б підтверджували правомірність рішень митного органу ним не наведено.

Відтак наявні правові підстави для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 08.06.2023 №UA101000/2023/000144/1 та Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.06.2023 № UA101020/2023/000795.

Щодо висновку суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат, а саме стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає, що відповідач не навів аргументів, щодо незаконності вирішення питання розподілу судових витрат, хоча в силу закону обов`язок щодо доказування покладається саме на відповідача, при цьому, суд апеляційної інстанції перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу та судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.