Справа № 490/4465/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 490/4465/18
Суддя в першій інстанції Бульба Н.О.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.
при секретарі - Альонішко С.І.,
за участю представника відповідача Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України Лов`як С.С.,
представника відповідача Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" Хоменка О.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Сергія Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційними скаргами Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року та на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України", Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу, -
У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства інфраструктури України №32-0 від 02.05.2018 року, яким припинено повноваження ОСОБА_1 на роботі на посаді капітана морського порту МФ ДП "АМПУ" на підставі п.5 ч.І ст.41 КЗпП;
- поновити ОСОБА_1 на посаді капітана морського порту Миколаївської філії ДП "АМПУ";
- стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.05.2018 року до дня поновлення на посаді;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з МФ ДП "АМПУ" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- судові витрати покласти на відповідачів.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державна служба України з безпеки на транспорті задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства інфраструктури України від 02.05.2018 № 32-О.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, відповідач - Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю; скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким залишити без розгляду заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України залишено без задоволення. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року та додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року залишено без змін.

23 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Сергія Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення, яка зареєстрована судом 24 вересня 2024 року, в якій заявник просить стягнути з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Зазначена заява обґрунтована тим, що за Додатковою угодою № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 08/01/24-АІ від 08.01.2024 року, винагорода адвокатського бюро «Панченко та партнери» за представництво інтересів позивача у П`ятому апеляційному адміністративному суді виплачується позивачем у фіксованому розмірі і становить 30000 (тридцять тисяч) гривень. Дана сума підлягає сплаті протягом 5-и днів з дати прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом рішення по даній справі. Крім того, представник позивача зазначає, що вказаний розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом (адвокатським бюро) часу.

27 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України подано клопотання про залишення без розгляду клопотання про стягнення витрат позивача на правничу допомогу від 23.09.2024 року або зменшення їх розміру, в якій відповідач просить зменшити розмір заявлених представником позивача до стягнення витрат позивача на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що строк на подання доказів на підставі яких судом встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи з відповідною заявою спливав 22.09.2024, водночас відповідач зазначає, що представником позивача клопотання подано 23.09.2024, тобто з пропуском визначено нормами КАС України строками, відновлення, поновлення або продовження яких приписами КАС України не передбачено. Представник відповідача зазначає, що спосіб подання такого клопотання шляхом додавання його до кабінету підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС не обмежено часовими межами, таким чином подання такого клопотання у вихідний день не було неможливим, у тому числі зважаючи на те, що договором № 08/01/24-АІ про надання правничої допомоги від 08.01.2024, укладеним між позивачем у цій справі та його представником, не встановлено обмежень такому представнику на вчинення дій у вихідні дні або ж не робочий час. Також, відповідач зазначає, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та проаналізувавши заяву та матеріали справи, колегія суддів вважає, що є підстави для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Що стосується питання строку подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1,6,8 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Як вбачається з матеріалів справи, вступна та резолютивна частина постанови апеляційного суду проголошена 17 вересня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що докази розміру витрат, які позивач сплатив, або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім цього, представник позивача про це додатково повідомив в судовому засіданні, яке відбулось 17.09.2024 року.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.7 ст. 139 КАС України, відповідну заяву позивач повинен був надати до суду з відповідними доказами протягом п`яти днів з дня проголошення постанови суду, а саме 22.09.2024 року, який був вихідним днем, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 6 ст. 120 КАС України, зазначену заяву подано представником позивача в перший після нього робочий день (23.09.2024 року).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що заява подана з додержанням строків передбачених КАС України, а доводи відповідача в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів зауважує, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Аналіз наведеної норми адміністративного процесуального законодавства показав, що застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, відповідно до численної практики Верховного Суду, суди при розгляді справ мають дотримуватись принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі та уникати надмірного формалізму.

Так, колегією суддів встановлено, що представник позивача звернувся до суду про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, які сторона понесла під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність обгрунтувань відповідача Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про те, що всупереч норми ст. 252 КАС України представник позивача подав клопотання, а не заяву.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.6, п.9 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Колегія суддів зазначає, що нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Необхідно відзначити, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Слід враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Колегія суддів зауважує, що надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинні бути доведені стороною у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії ордеру, доданого до відзиву на апеляційну скаргу, адвокат Панченко Сергій Володимирович представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №08/01/24-АІ від 08 січня 2024 року.

Відповідно до копії акту №2 про надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 08.01.2024 року №08/01/24-АІ (Додаткова угода №1 від 21.05.2024 року) від 23 вересня 2024 року, адвокатом Панченко С.В. надано Клієнту наступні послуги в суді апеляційної інстанції: підготовка та надання клієнту проекту відзиву на апеляційну скаргу; подання відзиву на апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду; дослідження та проінформування клієнта про існуючу судову практику з аналогічний питань; підготовка та подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду додаткових пояснень від 06.09.2024 року (щодо правових висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду за результатами розгляду справи №573/1020/22); підготовка та подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 19.06.2024 року; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 17.09.2024 року; отримання (через систему «Електронний суд») копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 року та надання її клієнту. Вартість правничої допомоги, наданої виконавцем та отриманої клієнтом по даному акту складає 30000 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок), без урахування ПДВ.

Крім цього, до заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокатом надано рахунок від 23 вересня 2024 року №Асс-08/01/24/2 та акт № 2 про надання правничої допомоги від 23 вересня 2024 року (а.с. 104. 105 т. с. 7).

Таким чином, доводи відповідача про відсутність поважних причин, якими зумовлено необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення спростовуються матеріалами справи.

Крім цього, колегією суддів встановлено, що предметом спору в цій справі є спірний наказ Міністерства інфраструктури України №32-0 від 02.05.2018 року, яким припинено повноваження ОСОБА_1 на роботі на посаді капітана морського порту МФ ДП "АМПУ", стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає за рахунок Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України.

При цьому, дослідивши матеріали справи, а також додані до заяви документи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку, що співмірним із складністю справи; виконаними представником роботами (наданими послугами); обсягом наданих послуг та виконаних робіт співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи в суді апеляційної інстанції є 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Сергія Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 134,139, 252, 311, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Сергія Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України", Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн. (десяти тисяч гривень).

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик