Справа № 440/9491/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 р. Справа № 440/9491/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Слободянюк Н.І.) від 02.09.2024 року по справі № 440/9491/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПрАТ "АвтоКрАЗ", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06 лютого 2024 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/9491/24 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що ПрАТ «АвтоКрАЗ» не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та звернувся із позовною заявою до Господарського суду в межах справи про банкрутство на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 917/814/16, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі № 917/814/16, відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ». Вказує, що наразі справа про банкрутство ПрАТ «АвтоКрАЗ» № 917/814/16 розглядається Господарським судом міста Києва. Зазначає, що 23 лютого 2024, в межах процесуального строку, позивачем подано позовну заяву про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 1 від 06.02.2024 до Господарського суду міста Києва та копії позовної надіслано сторонам, що підтверджується описом вкладення та квитанціями Укрпошти. Відповідно судом було отримано позовну заяву та призначено склад суду. Посилається на те, що станом на цей час, Господарським судом міста Києва не ухвалено жодного рішення чи ухвали про справі, не вирішено питання про відкриття провадження. Надалі, позивачем подані клопотання про відкриття провадження у справі та клопотання про направлення справи за підсудністю в Полтавський окружний адміністративний суд, але з невідомих позивачу причин, Господарський суд міста Києва повністю ігнорує подану позовну заяву та клопотання, чим зловживає правами позивача, в тому числі на розгляд справи у суді в належні строки. Також вказує, що відносно ПрАТ «АвтоКрАЗ» 24.09.2018 порушено справу № 917/814/16 про банкрутство і в межах цієї справи ГУ ДПС Полтавської області в 2023 році в звернулось із позовною заявою до ПрАТ «АвтоКрАЗ» про стягнення податкового боргу з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків у розмірі 72364243,66 грн, відповідно відкрито провадження у справі № 917/814/16 (910/908/23). Під час розгляду справи, учасники справи звертались із клопотанням про передачу справи для розгляду за правилами адміністративного судочинства та Господарським судом м. Києва розглянуто зазначене клопотання та відмовлено в його задоволені, про що винесено ухвалу від 04.10.2023 року) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114388509). Тобто, судом підтверджено підсудність справ про стягнення податкового боргу та оскарження податкового повідомлення-рішення саме в межах справи про банкрутство, а не адміністративним судом. Зазначені вище обставини вплинули на формування стратегії захисту та прийняття рішень спрямованих на забезпечення позивачем своїх прав, в тому числі шляхом звернення до суду. Тобто, звертаючись до Господарського суду м. Києва із позовною заявою про скасування податкового повідомлення-рішення, ПрАТ «АвтоКрАЗ» очікував на реальний судовий захист в межах чинного законодавства, але після ігнорування судом заяв позивача, останній звернувся із позовною заявою до адміністративного суду 08.08.2024 року. Відповідно позовну заяву в Полтавський окружний адміністративний суд подано через 6 місяців та 2 дні після винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.02.2024 року, яке позивач отримав тільки 13.02.2024 року шляхом направлення листа Укрпоштою.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що очікування (сподівання) позивача на те, що Господарський суд міста Києва відкриє провадження у справі або передасть справу за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку, адже таке очікування (сподівання) є виключно волевиявленням самого позивача, а не істотною обставиною, перешкодою чи трудністю, що не дозволяли позивачу реалізувати право на звернення до суду у межах строку, встановленого законом.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого послався на те, що відповідачем до відзиву не додано жодних доказів на обґрунтування порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду, так як податкове повідомлення-рішення не було відправлено в електронному кабінеті, а відправлено листом через Укрпошту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/9491/24 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзив на неї та відповідь на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 по справі № 440/9491/24 позовну заяву ПрАТ "АвтоКрАЗ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- позовної заяви із зазначенням у прохальній частині правильних реквізитів оспорюваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 1 від 06 лютого 2024 року та доказів надіслання копій такої позовної заяви іншим учасникам справи до їх електронних кабінетів користувача ЄСІТС; або оригіналу чи належним чином засвідченої копії оспорюваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 06 лютого 2024 року, а у разі його відсутності у позивача - клопотання про витребування такого рішення;

- документа про сплату судового збору в сумі 30280,00 грн (за реквізитами: отримувач: ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; ; банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок: UA4016719; призначення платежу: Судовий збір, за позовом____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд); або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску.

Від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано платіжну інструкцію від 20 серпня 2024 року про сплату судового збору в сумі 30280,00 грн, уточнену позовну заяву із зазначенням у прохальній частині правильних реквізитів оспорюваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 1 від 06 лютого 2024 року, а також заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/9491/24 позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції послався на те, що звернення позивача до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 лютого 2024 року та очікування ухвали про відкриття провадження, а також подання позивачем до Господарського суду міста Києва клопотання про передачу справи за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду є наслідком виключно власних дій самого позивача, а не є істотною обставиною, перешкодою чи трудністю, що унеможливили своєчасне звернення до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом у встановлений кодексом строк. Суд також зауважив, що очікування (сподівання) позивача на те, що Господарський суд міста Києва відкриє провадження у справі або передасть справу за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку, адже таке очікування (сподівання) є виключно волевиявленням самого позивача, а не істотною обставиною, перешкодою чи трудністю, що не дозволяли позивачу реалізувати право на звернення до суду у межах строку, встановленого законом. Таким чином, суд вказав, що зазначена позивачем підстава пропуску строку звернення до суду зумовлена виключно триваючою пасивною поведінкою позивача та зайвими зволіканнями щодо звернення до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 лютого 2024 року у встановлений законом строк, тобто має суб`єктивний характер. Жодних обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, змістовних і вагомих доводів щодо існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не заявлено та доказів на підтвердження наявності обставин, які були об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили звернення до суду у встановлений законом строк, суду не надано.

Надаючи оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання строків звернення до суду як і з попереднім використанням платником податків досудового порядку вирішення спору, так і без застосування зазначеної процедури було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом і станом на сьогодні практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною.

Так, 26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 500/2486/19, у якій зазначив, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України.

Виходячи з наведених вище мотивів, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України.

Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Таким чином, незважаючи на те, що правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові, безпосередньо стосується застосування пункту 56.19 статті 56 ПК України при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження, Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

У розвиток зазначеного правового підходу у постанові від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова колегія вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Отже, з урахуванням зміни судової практики, платник податків може звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

З матеріалів справи судом встановлено, що після отримання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивачем на виконання вимог цієї ухвали, зокрема, надано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування цього клопотання позивач посилався на те, що 16.01.2024 року ГУ ДПС у Полтавській області складено Акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи № 535/16-31-07-01-02/05808735 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ». На підставі цього акту, відповідачем складено податкове повідомлення-рішення № 1 від 06.02.2024 про накладення штрафних санкцій на ПрАТ «АвтоКрАЗ», яке отримано позивачем 13.02.2024 року засобами поштового зв`язку. Також вказав, що ПрАТ «АвтоКрАЗ» не погодився із зазначеним податковим повідомлення-рішенням та 23.02.2024 р. звернувся із позовною заявою до Господарського суду в межах справи про банкрутство на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства на підтвердження чого ним надано скрін-шоти з підсистеми «Електронний суд» та докази направлення копії позовної заяви сторонам, що підтверджується описом вкладення та квитанціями Укрпошти. Позивач також послався на те, що станом на цей час, Господарським судом міста Києва не ухвалено жодного рішення чи ухвали про справі, не вирішено питання про відкриття провадження.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 42.1 та 42.4 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

З огляду на вказане правове регулювання, податкові повідомлення-рішення відображаються в електронному кабінеті платника податків та вважаються врученими у день їх доставки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази (квитанція) щодо направлення контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення до електронного кабінету платника саме 06.02.2024 р. та відповідно отримання його позивачем у цей день до 18 години.

Натомість, позивачем до апеляційної скарги долучено копію листа № 3571/6/16-31-07-08-06 від 06.02.2024 р. ГУ ДПС у Полтавській області «Про направлення податкових повідомлень-рішень», копію поштового конверта та поштової накладної зі штрих-кодовим ідентифікатором « 647», згідно яких поштове відправлення від 06.02.2024 р. платник отримав 13.02.2024 р.

При вирішенні питання про повернення позовної заяви, судом першої інстанції оцінка зазначеним обставинам не надавалася.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутня квитанція про доставку спірного податкового повідомлення-рішення до електронного кабінету платника саме 06.02.2024 р., а позивач наполягав на тому, що це податкове повідомлення-рішення він отримав засобами поштового зв`язку 13.02.2024 р., враховуючи дату винесення спірного податкового повідомлення-рішення (06.02.2024 р.) та дату звернення позивача до суду першої інстанції із позовною заявою (08.08.2024 р.), колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність поважних причин пропуску цього строку, є передчасним.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/9491/24 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки це питання, в силу приписів ст. 139 КАС України, вирішується судом за наслідками вирішення справи по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/9491/24 скасувати.

Справу № 440/9491/24 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов