Справа № 480/7239/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2024 року Справа № 480/7239/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7239/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою, і просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови солдату ОСОБА_1 у звільненні з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира звільнити солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем. Його мати є особою, яка потребує постійного догляду відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є безумовною підставою для звільнення з військової служби. У зв`язку із цим позивач подав рапорт про звільнення на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4, ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" разом із усіма необхідними документами. Відповідачем повідомлено про відмову у звільнені з військової служби. Таку відмову позивач вважає неправомірною.
Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.41-42), у якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. Зокрема, зазначає, що зі змісту рапорту відомо, що ОСОБА_2 має ішого члена сім?ї першого ступеня споріднення - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до копії довідки від 29.05.2024 за № 1761/1985 позивач перебуває на військовій службі в військовій НОМЕР_2 .
При цьому, частина 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" не передбачає право на звільнення у разі проходження іншим членом сім?ї першого чи другого ступеня споріднення військової служби.
Отже відстуні докази, що ОСОБА_3 потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комсіїі чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач у відзиві на позов не заперечує що ОСОБА_2 потребує постійного догляду, але, вважає що частина 12 статті 62 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" не є підставою для звільнення позивача, так як вказана норма матеріального права не передбачає право на звільнення у разі проходження іншим членом сім`ї першого чи другого ступеня споріднення військової служби. При цьому, відповідач у відзиві на позов не навів заперечень щодо того, що поняття "відсутність інших членів сім`ї" слід тлумачити розширено, враховуючи не лише факт існування таких осіб, але й їхню фактичну можливість здійснювати догляд. (а.с.58-60)
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 , проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_3 ВЧ НОМЕР_4 за мобілізацією з 16.04.2023. (а.с.14, 26-27)
Позивачем було подано рапорт до відповідача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4, ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та надано перелік документів, зокрема:
- копію довідки до акта огляду МСЕК від 27.05.2024 (на підтвердження наявних у ОСОБА_2 обмежень у життєдіяльності, викликаних невиліковними захворюваннями, та встановлення ОСОБА_2 другої групи інвалідності безстроково);
- копію висновку ЛКК (форма №080-4/о) від 28.05.2024 №2301;
- заяву ОСОБА_2 (на підтвердження того, що ОСОБА_2 обрала сина ОСОБА_1 особою, яка здійснюватиме постійний догляд за нею, а також на підтвердження того, що іншихблизьких родичів, чоловіка та інших осіб, крім сина, ОСОБА_1 , які б могли здійснювати постійний догляд за нею, як особою з інвалідністю другої групи, вона не має);
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 (на підтвердження родинних стосунків з матір`ю ОСОБА_2 );
- копію свідоцтва про одруження (на підтвердження укладення шлюбу з ОСОБА_4 );
- копію свідоцтва про смерть (на підтвердження факту смерті чоловіка ОСОБА_4 );
- витяг з реєстру територіальної громади (на підтвердження реєстрації місця проживання ОСОБА_2 );
- копію інформаційної довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.05.2024 №14.03-08/128516 (на підтвердження складу сім`ї ОСОБА_2 та факту спільного проживання);
- копія акту встановлення факту здійснення догляду (на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 );
- копії паспортів з довідками про присвоєння ідентифікаційних номерів (для ідентифікації осіб);
- копія військового квитка (на підтвердження факту проходження військової служби);
- копія довідки Форма 5 виданою в/ч НОМЕР_2 (на підтвердження того, що син ОСОБА_2 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 ). (а.с.29)
Листом від 23.07.2024 №1626 відповідачем повідомлено позивача, що підстави для звільнення відсутні, адже ОСОБА_2 має іншого члена сім`ї першого ступеня споріднення - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копії довідки від 29.05.2024 за №1761/1985 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 .
В той же час частина 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлює умову для звільнення з військової служби, а саме відсутність інших членіз сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико- соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Доказів, що ОСОБА_3 (брат позивача), потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, до рапорту не додано.
Таким чином, відсутні встановлені законом підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 , такелажника евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 . (а.с.12)
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до підп. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, а саме існує необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Позивачем подано рапорт про звільнення його з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю з інвалідністю II групи) з посиланням на абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ, але цей абзац не може бути застосований тому, що врегульовує інші правовідносини.
Тому суд, вважає за необхідне застосувати абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, а саме існує необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
З матеріалів справи встановлено, що рідний брат ОСОБА_1 , - ОСОБА_3 , перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою №1761/1985 від 29.05.2024 Форми 5 виданою в/ч НОМЕР_2 . (а.с. 11)
Суд зауважує, що підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ №3543-XII. Так, згідно з п.13 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають ті, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Факт відсутності інших членів сім`ї, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , підтверджується документами, які були подані відповідачу разом з рапортом, а саме:
- заявою від 11.07.2024 №561 ОСОБА_2 ;
- витягом з територіальної громади про реєстрації місяц проживання;
- свідоцтвом про одруження з ОСОБА_4 ;
- свідцотвом про смерть ОСОБА_4 ;
- інформацією про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб;
- довідка №1761/1985 від 29.05.2024, про те що син ОСОБА_5 , перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_2 .
Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідач приймаючи рішення щодо відмови у звільненні позивача з військової служби діяв не розсудливо, оскільки брат позивача - ОСОБА_3 , перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_2 , то він не має можливості здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю.
З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Щодо позовних вимоги в частині зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) та віключити його зі списків особового складу військової частини, та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік, суд зазначає наступне.
Відповідно до норми ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав позивача.
Як встановлено судом відповідач не розглянув рапорт позивача у спосіб, який передбачений законодавством. У мотивах листа від 23.07.2024 відповідач не врахував всіх обставин, про які зазначено судом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездільність щодо нерозгляду по суті рапорту позивача, яка не відповідає критеріям правомірності, встановлених нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.
Тому позовні вимоги задовольняються судом частково, шляхом визнання протиправною вищевказаної бездіяльності відповідача та зобов`язання його розглянути рапорт про звільнення позивача з військової служби та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про зобов`язання звільнити позивача та виключити його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною першою статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної вимоги належить відмовити.
Натомість, належним та достатнім способом захисту є саме визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови солдату ОСОБА_1 , у звільненні з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути заяву про звільнення солдата ОСОБА_1 , з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з урахуванням висновків суду.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).
Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови солдату ОСОБА_1 , у звільненні з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) повторно розглянути заяву про звільнення солдата ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), з військової служби у запас за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко