Справа № 216/6817/24
Суддя: КУЗНЕЦОВ Р. О.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/6817/24
провадження 2-а/216/61/24
РІШЕННЯ

іменем України

29 жовтня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шакули Є.О.,

представника позивача адвоката Вірка В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

Представник позивача, адвокат Вірко В.В., звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кравченко О.Д. серії БАА №497211 від 16.09.2024 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Згідно з даною постановою позивач порушив ст.ст. 15, 16 ЗУ «Про дорожній рух», а саме: керував електроскутером без посвідчення водія відповідної категорії. Позивач вважає винесену постанову незаконною, такою, що винесена всупереч вимогами чинного законодавства, без з`ясування дійсних обставин справи, вказує, що ним не було порушено ПДР, оскільки електроскутер Tricycle Wuxi Jose Electric 1500W 60V20Ah, яким він керував, має потужність двигуна 1500 Вт та не належить до категорії механічних транспортних засобів, а тому у останнього відсутній обов`язок мати посвідчення водія. Таким чином, оскаржувана постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про порушення правил дорожнього руху, викладені у ній факти належними та допустимими доказами в порядку ст. 251 КУпАП не підтверджені. Зважаючи на викладене позивач просить скасувати спірну постанову.

Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень інспектора патрульної поліції в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому підстави для її скасування відсутні, що підтверджується відеозаписом, який додається до відзиву.

В свою чергу, представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відеозапис, наданий представником відповідача, є неналежним доказом у справі, так як на нього відсутні посилання в оскаржуваній постанові. Просить задовольнити позов та скасувати постанову.

Представник позивача під час розгляду справи позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, визнавши їх достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі, приходить до наступного висновку.

Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, що узгоджується із п. 1.3 Правил, згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що 16.09.2024, о 09 год. 45 хв. по вул. Татарській, біля буд. 31 у м. Кривому Розі ОСОБА_2 керував електроскутером б/н не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії. Своїми діями ОСОБА_2 порушив ст.ст. 15, 16 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП визначається керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При цьому, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано, у тому числі, мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку.

Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, серед іншого, в посвідченні водія відповідної категорії.

Аналогічні приписи містить підпункт «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З оглянутого відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що дійсно 16.09.2024, о 09 год. 45 хв. по вул. Татарській, біля буд. 31 у м. Кривому Розі ОСОБА_2 керував електроскутером б/н та був зупинений працівниками поліції. На їх вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, оскільки не отримував його. Пояснював, що згідно з ПДР України, не зобов`язаний мати посвідчення водія під час керування електроскутером.

Разом з цим, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ вищезазначених категорій, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №13-06.

Згідно з визначенням, яке міститься в примітці до ст. 121 КУпАП, під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1-128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 01.03.2018, у справі №278/3362/15-к (провадження №51-877км18) виснував, що будь-який транспортний засіб, який приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Поряд з цим, у Правилах дорожнього руху відсутнє визначення «електроскутер».

Відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху транспортні засоби категорії А1 - це мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Зважаючи на те, що електроскутер Tricycle Wuxi Jose Electric 1500W 60V20Ah, з потужністю двигуна 1,5 кВт, яким керував позивач ОСОБА_2 , обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, то такий є транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Хмельницького апеляційного суду від 07.11.2022 у справі №686/25005/21 та від 21.09.2023 у справі №687/716/23.

Крім цього, Дніпровський апеляційний суд у постанові від 09.07.2024, у справі №205/6049/24 зазначив, що: «згідно із п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. №340 (з наступними змінами та доповненнями), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема до категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Відповідно до п. 2.13 ПДР України, мопеди, моторолери, скутери та інші транспортні засоби відносяться до певної категорії. Зокрема до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт; до категорії А - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше. Виходячи з наведеного, електроскутер Sinski XSJ 2000 DQT-18-A-4i, який обладнаний електродвигуном потужністю 2 кВТ, є транспортним засобом категорії А1, хоча і не може бути класифікований як механічний транспортний засіб у розумінні ПДР, а відтак особа, яка керує ним, вважається водієм та є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Матеріалами справи, зокрема, самою ж позовною заявою підтверджується, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом Tricycle Wuxi Jose Electric 1500W 60V20Ah, б/н та на вимогу працівника патрульної поліції, не надав посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому, представник позивача не заперечував вказані факти та надавав пояснення, що для даної моделі транспортного засобу отримання посвідчення водія, зокрема категорії «А1», не передбачено.

Як зазначено вище, транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

За змістом Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №511) (далі - Положення) водій транспортного засобу, що має електродвигун, потужністю до 4 кВт повинен мати посвідчення водія категорії А1.

Судом під час судового розгляду встановлено, що позивач не отримував посвідчення водія.

В позовній заяві представник позивача наполягав на тому, що електроскутер Tricycle Wuxi Jose Electric 1500W 60V20Ah, не є в розумінні ПДР механічним транспортним засобом, отже особа, яка ним керує не повинна мати посвідчення водія на його керування.

Проте, суд вважає такі доводи представника позивача безпідставними, оскільки ч. 3 Положення передбачає, що керування транспортними засобами з електродвигуном потужністю менше 4 кВт дозволяється лише за наявності посвідчення водія.

Електроскутер, яким керував ОСОБА_2 , належить до транспортного засобу, потужність його двигуна складає 1,5 кВт, тобто менше 4 кВт, а тому він має право керувати ним лише за наявності відповідного посвідчення водія категорії А1, яке у нього відсутнє.

При цьому посилання на те, що електроскутер не є механічним транспортним засобом не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за протиправну поведінку, оскільки це хоча є недоліком юридичної техніки при написанні нормативного акта, однак, зважаючи на зміст вказаних вище норм в сукупності, такий недолік не може вважатись настільки суттєвим, щоб ставити під сумнів правомірність складеної інспектором постанови.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 виснував, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Отже, у відповідності до визначень, закріплених у Правилах дорожнього руху, електроскутер Tricycle Wuxi Jose Electric 1500W 60V20Ah, потужністю 1500 Вт визнається транспортним засобом, а особа, яка ним керує є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відеозапис з відеореєстратора та бодікамер працівників патрульної поліції повністю відповідає вимогам ст.ст. 72-74 КАС України, про його наявність зазначено в оскаржуваній постанові, в графі «суть адміністративного правопорушення», тому є належним та допустимим доказом у даній справі.

З вищевикладеного вбачається, що дії інспектора патрульної поліції вчинені згідно з вимогами чинного законодавства, а постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАА №497211 від 16.09.2024 є правомірною.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд враховує, що завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що дії відповідача стосовно спірного питання відповідають вимогам діючого законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача та його представника на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються, зводяться до переоцінки доказів у справі та жодним чином не звільняють позивача від відповідальності за порушення ПДР України.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку, що постанова інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кравченко О.Д. серії БАА №497211 від 16.09.2024, якою позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки винесена на підставі доказів, які доводять факт вчинення правопорушення, а тому підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

Крім цього, оскільки у задоволенні позову відмовлено, суд відмовляє позивачу у стягненні на його користь судових витрат у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245, 251, 258, 280, 283, 284, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 5, 14 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 90, 118-123, 139, 205, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: постанову інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Кравченко О.Д. серії БАА №497211 від 16.09.2024, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

- позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Дніпро, Троїцька площа, 2А.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ