Справа № 300/8496/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/8496/23 пров. № А/857/12671/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Сеника Р. П.,

суддів Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 300/8496/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції Шумей М.В.,

дата ухвалення рішення 17 квітня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в проведенні осучаснені та індексації пенсії з 01.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зробити перерахунок пенсії з 01.10.2017 та провести індексацію.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні осучасненні та індексації пенсії з 01.10.2017.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 300/8496/23 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №300/8496/23 за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити дії скасувати та постановити нове рішення, яким:

- зобов?язати відповідача згідно з законодавством повернути їй індексацію, яку незаконно припинили нараховувати та виплачувати з 1 січня 2015 року за законом, що вийшов вже після смерті її чоловіка ОСОБА_2 ;

- осучаснити її пенсію з травня 2017 року, оскільки пенсія її чоловіка, коли б він жив, підлягала такому осучасненню;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надати суду докази по справі - оригінали пенсійної справи чоловіка - ОСОБА_2 та оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, апелянт зазначає, що судом першої інстанції взято до уваги твердження відповідача, які лягли в основу обґрунтування судового рішення, що свідчить про поверхневий, формальний підхід суду з порушенням норм матеріального права до вирішення спору. Крім цього, судом відмовлено в задоволенні клопотань про розгляд справи з викликом сторін та про витребування доказів, що призвело до неповного, не об`єктивного дослідження обставин справи та постановлення протизаконного рішення.

Відповідач протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, подав в письмовій формі до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 без змін, оскільки позивачу пенсія призначена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

З 04 серпня 2014 року отримує пенсію по втраті годувальника на умовах Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Разом з тим, пенсія позивачу призначена з урахуванням Закону України «Про державну службу» та її розмір становив 70% від пенсії померлого чоловіка та проводилася індексація до кінця 2014 року.

Починаючи з 01 січня 2015 року індексацію пенсійної виплати припинено. Згідно з поясненнями працівників пенсійного фонду причиною припинення індексації стало те, що чоловікові позивача пенсія була призначена на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а така пенсія не підлягає індексації.

Чоловік позивача - ОСОБА_2 вийшов на пенсію 29.11.2001 з посади сільського голови, на момент призначення пенсії стаж становив 20 років 7 місяців, в тому числі 3 роки і 2 місяці - служба в армії.

На неодноразові письмові звернення позивача до Пенсійного фонду вона отримувала відписки про те, що підстав для індексації пенсії не має, оскільки призначення виплат здійснювалося на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.10.2023 №10033-9487/Ш-02/8-0900/23, відповідач повідомив ОСОБА_1 , що її пенсія призначена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивача, призначена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від загального стажу роботи 40 років 09 місяців 18 днів. Заробітну плату для розрахунку пенсії було обчислено згідно з довідкою, в якій зазначено оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років та інші доплати годувальника ОСОБА_2 . Розмір заробітку для обчислення пенсії становить 4151,21 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з 1 липня 2023 року проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.

3 01.07.2023 розмір пенсійної виплати позивача становить 4473.96 грн., в тому числі: 3478,30 грн. - основний розмір пенсії від заробітку (4151,21 - розмір заробітку * 70% * коефіцієнт підвищення основного розміру пенсії 1,197); 695,66 грн. - підвищення жителю гірського населеного пункту; 300,00 грн. - компенсаційна виплата 70-ти річним.

Розрахунок частини пенсії позивача, яка обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі Закон №1058) при страховому стажі годувальника 40 років 09 місяців 18 днів проведено з коефіцієнтом стажу - 0,40750, і коефіцієнтом заробітної плати 1,62436, яка врахована за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 (згідно з наданою довідкою) і за період з 01.07.2000 по 31.07.2005 (за даними персоніфікованого обліку).

В цій частині пенсії пенсійним органом здійснено всі перерахунки, передбачені Законом №1058, а саме: перерахунки у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, та перерахунки шляхом проведення індексації заробітку.

Згідно зі ст.37 Закону №1058 - пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Станом на 01.07.2023 розмір пенсії, який обчислений згідно з Законом №1058 становить 3003,74 грн., де: 4901,59 грн. - розмір пенсії за віком годувальника (12028,43 - заробітна плата * 0,40750 - коефіцієнт стажу); 104,65 грн. доплата за понаднормовий стаж годувальника (за 5 років); 2503,12 грн. - розмір пенсії по втраті годувальника (5006,24*5%); 500,62 грн. - підвищення як жителю гірського району.

Статтею 36 Закону №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія в зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по II групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконувала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича - незалежно під тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно зі ст.3 7 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року за № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 37 Закону №3723-XII), призначаються особам, які: 1) досягли пенсійного віку; 2) мають страховий стаж; 3) не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723-XII; 4) на день набрання чинності Законом № 889-VIII обіймають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України або на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі на 1 травня 2016 року.

Пенсія по втраті годувальника Законом України «Про державну службу» не передбачена, а така визначена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до вимог такого призначена позивачу у розмірі 50 відсотків розміру пенсії за віком померлого годувальника, яка була призначена відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Враховуючи наведене, оскільки суд першої інстанції вірно встановив, що посилання позивача на право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% пенсії померлого чоловіка, визначеної на підставі Закону України «Про державну службу», її осучаснення, а також проведення індексації не мають правового підґрунтя, у відповідача відсутні підстави для вчинення будь-яких дій щодо закритого рахунку одержувача пенсії зв`язку зі смертю пенсіонера, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1-4 ст.242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені ст. 315 КАС України.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла переконання, що оскаржуване рішення постановлене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Крім цього, враховуючи обставини справи, розгляд якої можливий за наявними у ній матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє і доводи апеляційної скарги щодо не витребування судом першої інстанції доказів та з цих же підстав відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналів пенсійних справ.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 300/8496/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк