Справа № 307/4558/24
Суддя: Ніточко В. В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/4558/24
Провадження № 2-а/307/28/24
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 жовтня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді Ніточко В.В.,

з участю секретаря судового засідання Заяць Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи: Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області та поліцейський ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. Виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи: Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області та поліцейський ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26 вересня 2024 року поліцейський Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Бенца В.В. виніс постанову ЕГА № 1566444 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за ст. 183 КУпАП. Постанова вмотивована тим, що 26 вересня 2024 року він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Так, він проживає в АДРЕСА_1 , та являється дідом неповнолітнього ОСОБА_3 , який також проживає за вказаною адресою, в одному дворі з ним, але в різних будинках. Його дочка ОСОБА_4 , якає є мамою ОСОБА_3 , на даний момент перебуває за кордоном, а внук ОСОБА_3 проживає з дівчиною за адресою: АДРЕСА_2 . 26 вересня 2024 року ОСОБА_3 прийшов до нього додому, зайшов у будинок і почав виносити звідти речі. Коли він запитав ОСОБА_3 для чого він бере речі з будинку і куди їх має намір нести, останній почав кричати на нього, обзивати його нецензурною лайкою, погрожувати, тобто вчиняв психологічне насильство. Зазначає, що його дочка, перебуваючи за кордоном, постійно купляє додому побутові речі, а онук ОСОБА_3 приходить, та користуючись тим, що його матері немає вдома, виносить ці речі з дому. Під час цього конфлікту, він неодноразово попереджав його, що викличе поліцію, на що внук не реагував. Також, під час конфлікту, ОСОБА_3 неодноразово погрожував йому фізичною розправою, а також, схопив якусь палицю, якою замахувався на нього та кидав речами в його сторону. Це все відбувалося в присутності його п`ятирічної внучки, яка сильно перелякалася. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 він був змушений викликати поліцію, що і зробив.

Коли прибули працівники поліції, то речі все ще були розкидані на подвір`ї. Внук ОСОБА_3 також перебував на подвір`ї. Він повідомив поліцейських, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство та погрожує йому, а також виносить з хати домашні речі та розкидується ними. Однак, замість того, щоб притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , поліцейські склали постанову та притягнули його до адміністративної відповідальності. Категорично не погоджується із рішенням поліцейського, оскільки вважає себе невинуватим, а постанову серії ЕГА № 1566444 від 26 вересня 2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Крім цього зазначає, що постанова була складена 26 вересня 2024 року, і він, будучи пенсіонером та не маючи юридичної освіти для оскарження постанови, відразу звернувся до сектору "Тячівського бюро правничої допомоги" Хустського відділу НБПД Західного управління надання БПД Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для призначення йому адвоката для захисту його прав та інтересів у суді. На підставі його звернення, лише 14 жовтня 2024 року було видано доручення № 017/02.1/10316 для здійснення представництва його інтересів у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами. Враховуючи те, що його адвокат отримала документи для його представництва та копію постанови ЕГА № 566444 від 26 вересня 2024 року лише після 14 жовтня 2024 року, у неї не було можливості звернутися до суду у межах 10-ти денного строку від дати винесення постанови про адмінправопорушення.

Враховуючи те, що він не мав змоги оскаржити дану постанову без надання йому правничої допомоги, та враховуючи те, що адвокат була призначена для надання правничої допомоги 14 жовтня 2024 року, вважає, що 10-ти денний строк для оскарження постанови пропущено ним з поважних причин.

Просить поновити пропущений строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення ЕГА № 1566444 від 26 вересня 2024 року та скасувати постанову поліцейського Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_2 серія ЕГА № 1566444 від 26 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі штрафу 3400 грн. за ст. 183 КУпАП.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача головного управління Національної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім цього, представник відповідача подав заяву, в якій зазначив, що позивач пропустив строк звернення до суду, і просив залишити позов без розгляду.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно постанови ЕГА № 1566444 від 26 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 26 вересня 2024 року, в с-щі Буштино Тячівського району Закарпатської області, здійснив завідомо неправдивий виклик на спецлінію 102 щодо вчинення стосовно нього домашнього насильства, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченест. 183 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень.

Із оглянутого в судовому засіданні відео події відомо, що поліцейський встановлює особу ОСОБА_1 і запитує в останнього, для чого він викликав поліцію. ОСОБА_1 відповів, що його внук ОСОБА_3 викрав з будинку, в його присутності, металеву каструлю, сказав що віднесе її на металолом, і вибіг з будинку. Він побіг за внуком, який по дорозі кинув каструлю на землю, і почав її копати та трощити. Після цього, поліцейський запитав ОСОБА_3 , чи знає він, чого викликали поліцію. Останній відповів, що знає, і показав на місце, біля паркану, де лежала каструля. ОСОБА_1 зазначив, що відсутня кришка від каструлі. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що на нього накладено штраф в сумі 3 400 грн. 00 коп. При цьому, поліцейський не пропонував надати ОСОБА_1 письмові пояснення, не роз`яснив йому його права та обов`язки. Також, поліцейський не відібрав пояснення у ОСОБА_3 .

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

У мотивувальній частині постанови зазначається, що 26 вересня 2024 року позивач здійснив завідомо неправдивий виклик на спецлінію 102, повідомивши про насильство в сім`ї.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до приписів п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до положень ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлена чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, зі змісту оскаржуваної постанови, всупереч вимогам ст.283, ст.284 КУпАП не наведені обставини, які встановлені поліцейським під час розгляду справи, не зазначено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У постанові відсутні посилання на факти, які саме не знайшли свого підтвердження, також відсутні пояснення позивача про причини виклику поліції тощо.

Відтак, згадана постанова не розкриває такої ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення як здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що ставить під сумнів правильну кваліфікацію розглядуваних дій позивача за ст.183 КУпАП.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд наголошує, що для встановлення у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП, він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представником відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення його до відповідальності та відсутності доказів скоєння ним правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.

Відзив відповідача містить лише перелік норм чинного законодавства, проте у відзиві відсутні обґрунтування заперечень проти позову, не додано належні та допустимі доказів на спростовування позиція позивача.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у оскаржуваній постанові обставин, а тому постанова ЕГА № 1566444 від 26 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

В судовому засіданні встановлено, що позивач після винесення постанови, в межах строку звернення до суду (зворотнього відповідачем не доведено) звернувся до сектору "Тячівського бюро правничої допомоги" Хустського відділу НБПД Західного управління надання БПД Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для призначення йому адвоката для захисту його прав та інтересів у суді. На підставі його звернення, лише 14 жовтня 2024 року було видано доручення № 017/02.1/10316 для здійснення представництва його інтересів у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, а тому, враховуючи наведене та вік позивача, йому слід поновити строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстави для поновлення позивачу строку для оскарження даних постанов.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.9, 183, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст.2, 5-11, 13-15, 72-79, 90, 229, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постанову ЕГА № 1566444 від 26 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 заст.183 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень головного управління Національної поліції в Закарпатській області в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Копії рішення суду негайно вручити особам, які брали участь у справі.

Рішення може бути оскаржене шляхомподачі апеляційної скарги до восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: головне управління Національної поліції в Закарпатській області, адреса: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 40108913.

Треті особи: Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області, адреса: 90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Нересенська, 1.

поліцейський Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Бенца Василь Васильович, адреса: 90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Нересенська, 1.

Суддя В.В. Ніточко