Справа № 274/6678/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/6678/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вдовиченко Т.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

29 жовтня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ББА №314408 від 21.07.2024, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн, за порушення вимог ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивач транспортним засобом не керував, правил дорожнього руху не порушував, відповідачем не надано жодного доказу, який підтверджував факт порушення позивачем ПДР України. Також посилається на те, що в постанові в порушення ч.3 ст.283 КУпАП не зазначено відомостей про технічний засіб , яим здійснено фото або відеозапис правопорушення. Поліцейським не було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції Україи та 268 КУпАП, позивач не міг скористатись своїм правом на правову допомогу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року розгляд справи було призначено у відкритому судовому засіданні на 29.10.2024 року.

29 жовтня 2024 року до суду від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Інші сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи положення п.2 ч.1 ст.311 КАС України, визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії ББА №314408 від 21.07.2024 року, винесеної інспектором СРПП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Павлюком А.М. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 здійснював керування ТЗ ВАЗ-21112 д.н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, що не дає змоги чітко визначити символи ДНЗ з відстані 20 м, чим порушив п.2.9 "в" Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3. Внаслідок розгляду справи, на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн( а.с. 18).

Позивач, не погодившись з винесеною постановою щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відеозаписи долучені до відзиву на позов.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.п. 2.9 в Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до частини 1 статті 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Так, за приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ст.73 КАС України). Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Колегія суддів враховує, що Законом №580-VIII надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, але наголошує, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так, судом досліджено відеозапис подій, зроблений 21.07.2024 за допомогою відеореєстратора та службової нагрудної відеокамери поліцейських, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на оптичний диск, наданий відповідачем. В постанові серії ББА №314408 від 21.07.2024 року зазначено, що до постанови додається відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського №18 та з службового автомобіля 0961, що спростовує доводи апелянта про відсутність у постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. з долученого відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що на транспортному засобі, у якому знаходився позивач, в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, що є порушенням Правил дорожнього руху.

Вказане спростовує доводи апелянта щодо відсутності жодного доказу, який підтверджував факт порушення ПДР.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до положень Закону України "Про Національному поліцію" досліджений відеозапис є належним та допустимим доказом по справі.

Щодо посилань позивача на те, що працівниками поліції порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення і відповідно права позивача, в тому числі на правову допомогу, слід зазначити, що оскаржувана постанова не містить зауважень позивача щодо її прийняття. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови» зазначено «відмовився». Інших доказів на підтвердження зазначеного позивачем не надано.

Також колегія суддів зазначає, що позивачеві було повідомлено суть скоєного правопорушення, про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення та роз`яснення прав, передбачених статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України (година зйомки 21:52:54).

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про ненадання позивачу можливості скористатися правовою допомогою, оскільки, на переконання колегії суддів, доводи позивача ґрунтуються на помилковому трактуванні положень ст.268 КУпАП, так як останній безпідставно ототожнює своє право на отримання правової допомоги з обов`язком відповідача забезпечити йому участь/консультацію такого адвоката під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, позивача ніхто не обмежував у праві користуватись правової допомогою, однак з відео запису портативного відео реєстратора не встановлено того, що позивач телефонував своєму захиснику, лише зафіксовані його прохання, що він хоче скористатись послугами захисника.

Отже, інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП, при розгляді справи.

Відтак, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, та скасуванню не підлягає, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.