Справа № 300/7397/24
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2024 р. справа № 300/7397/24
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвала про відкриття провадження відповідно до частини 10 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України направлена сторонам із дотриманням вимог статті 126 Кодексу.

Відповідачем ухвала про відкриття провадження, яка направлялася судом двічі, не отримана з незалежних від суду причин, що підтверджується довідками Укрпошти із відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Враховуючи, що вказана ухвала направлялася поштовим відправленням із відміткою "судова повістка", ця ухвала вважається врученою належним чином.

Судом відповідно до частини 1 статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України, 23.10.2024 на офіційному сайті Судової влади України, веб-сторінці Івано-Франківського окружного адміністративного суду опубліковано оголошення про розгляд даної справи (а.с.52).

Таким чином, судом вчинено усі можливі заходи з метою повідомлення відповідача про розгляд даної адміністративної справи.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.01.2019 здійснено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.37,46).

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.

При вирішенні даного спору судом застосовані нормативно - правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що за приписами статті 36 Кодексу є податковим обов`язком.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.2 статті 36 Податкового кодексу України).

Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковий контроль, як визначено підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як вбачається з матеріалів справи 16.06.2021 посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку автозаправної станції за адресою: вул. Володимира Великого, 5, м. Городенка, Івано-Франківська область, ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт (довідку) №090320 від (а.с.10-12).

В ході перевірки встановлено порушення порядку роздрібної торгівлі пальним незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання щоденних електронних документів в період з 11.07.2020 по 07.06.2021 даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального. Всього несвоєчасно подано 85 документів, чим порушено вимоги п.230.1.3. ст. 230 ПКУ (а.с.10-12).

Згідно з підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днiв, в якi акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому роздiлi - обсяг обігу пального) у розрізі кодiв товарних підкатегорій згiдно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°.

Дані про фактичнi залишки пального та про обсяг обігу пального формуються пiсля проведення останньої операції з обігу пального у звiтнiй добі, але не пiзнiше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пiзнiше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звiтною добою.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

обсяги залишків пального на початок та кінець звiтної доби, що визначаються шляхом підсумовування;

обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України передбачено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1 000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

На підставі акту перевірки від 16.06.2021 №090320 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення №004349/0706 від 08.07.2021 про застосування штрафних санкцій у розмірі 85 000 грн. (а.с.14).

Дане податкове повідомлення-рішення вручено відповідачу 16.07.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16)

Правомірність винесення податкового повідомлення-рішення була предметом розгляду в суді. Так, рішенням суду в справі №300/5276/21 від 04.11.2022, яке набрало законної сили 06.12.2022, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №004349/0706 від 08.07.2021, відмовлено.

У цій справі суд дійшов висновку, що докази наведені ФОП ОСОБА_1 не спростовують зафіксовані в акті (довідці) фактичної перевірки №090320 від 16.07.2021 порушення вимог чинного законодавства України, відповідно контролюючим органом правомірно накладено штраф в розмірі 85000 грн. згідно з податковим повідомлення-рішенням №004349/0706 від 08.07.2021.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 56.18 ст.56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки, відповідачем відповідно до статті 56 Податкового кодексу України оскаржено податкове повідомлення-рішення №004349/0706 від 08.07.2021, суд приходить до переконання, що сума грошового зобов`язання згідно з податковим повідомлення-рішення №004349/0706 від 08.07.2021, є узгодженою з 06.12.2022 (дня набрання законної сили судовим рішенням).

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За приписами п.49.1 ст.49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України).

Згідно з п.49.2-1 ст.49 Податкового кодексу України платники, визначені підпунктом 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу, а також інші платники акцизного податку, які мають діючі ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов`язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України платником акцизного податку, зокрема, є особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів (крім тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах).

Складення та подання декларації з акцизного податку врегульовано ст.223 Податкового кодексу України, пунктом 223.1 якої передбачено, що базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю.

Відповідно до п.223.2 ст.223 Податкового кодексу України платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

З наведеними нормами ст.223 Податкового кодексу України кореспондуються положення Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №14, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №105/26550 (далі - Порядок №14).

Пунктом 2 розд. І Порядку №14 передбачено, що декларацію складають та подають особи, визначені статтею 212 розділу VI Кодексу як платники акцизного податку (далі - платник).

Базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю (п.3 розд.І Порядку №14).

Згідно з п.2 розд.ІІІ Порядку №14, декларація за звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, подається платником щомісяця протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, до контролюючого органу за місцем обліку такого платника. Суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, має перебувати на обліку та подавати Декларацію до контролюючих органів за місцезнаходженням пунктів продажу товарів.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 16.08.2023 проведено камеральну перевірку щодо несвоєчасного подання ФОП ОСОБА_1 декларації акцизного податку, за результатами якої складено акт №9426/09-19-09-02/ НОМЕР_1 (а.с.17-18)

Контролюючим органом встановлено, що відповідачем не своєчасно подано податкову звітність з акцизного податку за травень 2023 року.

Відповідно до п.109.2 ст.109 Податкового кодексу України порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності передбачена п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України згідно з яким, зокрема неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Виходячи з наведеного, контролюючим органом 29.08.2023 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до відповідача, як платника податку, застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1020 грн. (а.с.20).

За результатами камеральної перевірки проведеної 02.11.2023, контролюючим органом складено акт №12067/09-19-09-02/ НОМЕР_1 . Перевіркою встановлено неподання ФОП ОСОБА_1 декларацій за акцизного податку за серпень-вересень 2023 року (а.с.22-24).

Відповідно, контролюючим органом 20.11.2023 винесено податкове повідомлення-рішення №2, яким застосовано до відповідача штраф в розмірі 2040 грн. (а.с.26).

Також, за результати проведення 07.02.2024 камеральної перевірки, Головним управління ДПС в Івано-Франківській області складено акт №2615/09-19-09-02/. Перевіркою встановлено несвоєчасне подання відповідачем декларації з акцизного податку за грудень 2023 року (а.с.28-29).

На підставі цього акту, контролюючим органом 15.02.2024 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до відповідача застосовано штраф 1020 грн. (а.с.32).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Податкові повідомлення-рішення № від 29.08.2023, №2 від 20.11.2023, № від 15.02.2024 контролюючим органом надсилалися відповідачу, однак поштові відправлення повернуто із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.21, 27, 33-34).

На підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що направлені податкові повідомлення-рішення є врученими відповідачу.

Положеннями підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Оскільки в суду відсутні докази порушення відповідачем відповідно до статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового зобов`язання визначеного податковими повідомленнями-рішеннями № від 29.08.2023, №2 від 20.11.2023, № від 15.02.2024, суд приходить до переконання, що сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) з акцизного податку є узгодженою.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" від 20.01.2021 за № 2614-13, згідно з якою станом на 19.01.2021 податковий борг відповідача становив 48101 грн. Податкова вимога вручена відповідачу 29.01.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.9).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податковий борг відповідача підтверджується також довідкою про борг від 10.09.2024, а також витягом з інтегрованої картки обліку платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с.8,36).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов`язання зі сплати адміністративних штрафів та інших санкцій, штрафних (фінансових) санкцій з акцизного податку на пальне в сумі 89080 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язана погасити податковий борг в загальній сумі 89080 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, відповідне зобов`язання не є предметом позову в справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

З огляду на вказане, позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 89080 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід бюджету заборгованість в сумі 89080 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімдесят)грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.