Справа № 420/21983/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21983/24

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар Афанасенко Ю.М.

за участю: представника Одеської митниці Супрун Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі № 420/21983/24 за адміністративним позовом Одеської митниці до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2024 року Одеська митниця звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Є.Семиразума про стягнення виконавчого збору від 18.06.2024 у виконавчому провадженні №75323937.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що Одеська митниця категорично не погоджується з постановою про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої з рахунків Одеської митниці підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 32 000 грн. На підставі виконавчого листа № 420/14118/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 09.04.2024, старшим державним виконавцем Є. Семиразума відкрито виконавче провадження № 75323937. За виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 420/14118/23 в частині зобов`язання Одеської митниці виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з 01 по 30 червня 2023 року у розмірі 65% від посадового окладу, державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000 грн від 18.06.2024 у ВП №75323937. Одеська митниця не погоджується із встановленою сумою виконавчого збору та вважає, що виконання вищезазначеного рішення суду в частині виплати надбавки носить матеріальний характер, стягнення виконавчого збору за виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 420/14118/23, як рішення немайнового характеру, а саме у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати (32000грн), суперечить положенням ч.2 ст.27 Закона України Про виконавче провадження. Виконавчий збір має становити 10% відсотків від суми належної до виплати ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливої роботи за період з 01 по 30 червня 2023 року у розмірі 65% від посадового окладу. Згідно листа Управління бухгалтерського обліку та фінансової звітності Одеської митниці від 10.07.2024 № 22/22-02/30304, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі 420/14118/23 ОСОБА_1 нараховано надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 року у розмірі 65% від посадового окладу, що складає 6 357,00 грн. Після вирахування обов`язкових зборів та платежів сума, належна до виплати на картковий рахунок ОСОБА_1 , складає 5 117,38 грн. Сума виконавчого збору у розмірі 32 000 грн. суперечить положенням ч.2 ст.27 Закона УкраїниПро виконавче провадження, оскільки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду носить майновий характер, а отже сума виконавчого збору повинна становити 10 % від суми надбавки належної до виплати ОСОБА_1 , тому постанова про стягнення виконавчого збору від 18.06.2024 у ВП №75323937 підлягає скасуванню.

Третя особа подала проти задоволення позову заперечувала , направила до суду першої інстанції пояснення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06 серпня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що сума виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн суперечить положенням частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду носить майновий характер, а отже сума виконавчого збору повинна становити 10 % (тобто 6 357,00 грн.) від суми надбавки належної до виплати ОСОБА_1 , відтак постанова про стягнення виконавчого збору від 18.06.2024 у ВП № 75323937 підлягає скасуванню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №420/14118/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці №85-дс від 08.06.2023 р. Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Зобов`язано Одеську митницю (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з 01 по 30 червня 2023 року у розмірі 65% від посадового окладу.

Стягнув з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Рішення набрало законної сили 18.03.2024.

09.04.2024 Одеським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листа у справі.

18.06.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №75323937 з виконання виконавчого листа № 420/11418/23 про зобов`язання Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з 01 по 30 червня 2023 року у розмірі 65% від посадового окладу.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №75323937 вирішено стягнути з боржника Одеської митниці виконавчий збір у розмірі 32 000, 00 грн. на підставі приписів ч.3 ст.27 Закона УкраїниПро виконавче провадження (а.с.8-9).

Згідно листа Одеської митниці від 10.07.2024 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №420/11418/23 ОСОБА_1 має бути нараховано надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 року у розмірі 65% від посадового окладу, що складає 6 357грн. Після вирахування обов`язкових зборів та платежів сума, належна до виплати на картковий рахунок ОСОБА_1 , складає 5 117,38грн. (а.с.15).

Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору в частині його суми, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у вищезазначеному рішенні суб`єкта владних повноважень Одеську митницю лише зобов`язано вчинити певні дії, а сума примусового стягнення станом на 18.06.2024 не була визначена, отже суд першої інстанції вважав, що ним вирішено немайновий спір.

З урахуванням наведеного суду першої інстанції виснував, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови правильно оцінив зазначені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру та правильно застосував приписи ч.3 ст.27 Закона України Про виконавче провадження, визначивши суму виконавчого збору 32000грн. виходячи саме з цієї норми.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закона України Про виконавче провадження 2 червня 2016 року № 1404-VIII( далі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 Закона № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст.27 Закон № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, а також щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що в обґрунтування позовних вимог Одеська митниця вказує, що відповідачем у постанові від 18.06.2024 невірно обрахована сума виконавчого збору - за ч.3 ст.27 Закону № 1404-VIII (щодо рішення немайнового характеру), в той час як виконавчий збір має бути розрахований у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню (ч.2 ст.27 Закону № 1404-VIII).

Так, відповідно до частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, з аналізу вказаних норм Закону № 1404-VІІІ слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 420/14118/23 зобов`язано Одеську митницю (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з 01 по 30 червня 2023 року у розмірі 65% від посадового окладу.

Варто зауважити, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19.

Тобто, поновлення прав позивача у справі № 420/14118/23 виражено у стягненні з митниці суми недоплаченої заробітної плати котра виражена у вигляді відсотка від посадового окладу.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Проте суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі № 420/21983/24 скасувати, ухвалити по справі нову постанову, якою позов Одеської митниці задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Є.Семиразума про стягнення виконавчого збору від 18.06.2024 у виконавчому провадженні №75323937.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення і підписання повного тексту судового рішення -31.10.2024

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк