Справа № 607/21179/24
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2024 Справа №607/21179/24 Провадження №2-а/607/411/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лобач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3079677 від 18.09.2024 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

У постанові зазначено, що 18.09.2024 о 22 год. 36 хв. на вул. В.Винниченка, 6 у м. Тернополі ОСОБА_1 в темну пору доби керував транспортним засобом, у якого не горить задній правий габаритний ліхтар, чим порушив вимоги п. 31.6 (б) Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що дана постанова є протиправною та складеною з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки працівниками поліції не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано усі обставини справи, зокрема працівниками поліції не враховані пояснення позивача щодо необізнаності останнього про те, що задній правий габаритний ліхтар несправний, оскільки перед початком руху усі ліхтарі у транспортному засобі були справними. При цьому позивач зазначив, що поліцейським не доведений факт того, що позивач знав про вихід з ладу заднього габаритного ліхтаря, тобто, що позивач умисно здійснював рух із непрацюючим ліхтарем. Відтак позивач вважає, що не порушував Правила дорожнього руху та не вчиняв адміністративне правопорушення.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3079677 від 18.09.2024, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

04.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 14.10.2024, визначений відповідачу строк для подання відзиву.

10.10.2024 відповідач подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог закону, до постанови долучені докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, постанова є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

14.10.2024 розгляд справи не відбувався у зв`язку із перебуванням головуючої судді Марциновської І.В. на навчанні. Судове засідання призначене на 01.11.2024.

У судовому засіданні 01.11.2024 позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що 18.09.2024, керуючи транспортним засобом, рухався на вул. В.Винниченка у м. Тернополі та здійснив зупинку транспортного засобу не за вимогою патрульних поліцейських, а з метою сходити у магазин. Одразу після зупинки він пішов до багажника, побачив несправність заднього правого габаритного ліхтаря та почав усувати таку несправність. У цей момент до нього підійшов працівник поліції та повідомив позивачу про вчинення ним адміністративного правопорушення. Зауважив, що перед початком руху перевірив технічний стан транспортного засобу та, рухаючись, не усвідомлював, що наявна технічна несправність. Також зазначив, що патрульний поліцейський увімкнув камеру відеофіксації не з початку їхнього спілкування та без камери поводив себе упереджено та зухвало.

У судовому засіданні представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. Зазначила, що після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейських водій зобов`язаний залишатись за кермом транспортного засобу. Натомість позивач одразу пішов усувати технічну несправність, що свідчить про те, що позивач знав про таку несправність.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Суд установив, що 18.09.2024 інспектором 1 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Галайчуком Б.Ю. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3079677. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

У постанові зазначено, що 18.09.2024 о 22 год. 36 хв. на вул. В.Винниченка, 6 у м. Тернополі ОСОБА_1 в темну пору доби керував транспортним засобом марки «Daewoo», моделі «Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не горів задній правий габаритний ліхтар. Вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.6 (б) Правил дорожнього руху.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що працівниками поліції не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано усі обставини справи, зокрема працівниками поліції не враховані пояснення позивача щодо необізнаності останнього про те, що задній правий габаритний ліхтар у транспортному засобі несправний, оскільки перед початком руху усі ліхтарі у транспортному засобі були справними.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, для спростування доводів, викладених у позовній заяві, і на підтвердження правомірності винесення постанови серії ЕНА № 3079677 від 18.09.2024 відповідач надав відеозаписи з нагрудної камери патрульного поліцейського № 472404 (назва файлу «export-r0x9j») та з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назва файлу «Автореєстратор»).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським, зокрема за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу (п. 8.9 (б) Правил дорожнього руху).

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п. 31.6 (б) Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Так, з відеозапису з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назва файлу «Автореєстратор») вбачається, що ОСОБА_1 в темну пору доби керував транспортним засобом марки «Daewoo» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не горів задній правий габаритний ліхтар. При цьому із відеозапису вбачається, що службовий автомобіль рухався безпосередньо за керованим позивачем транспортним засобом із ввімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольорів.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що останній здійснив зупинку транспортного засобу не на вимогу поліцейських, а з метою сходити у магазин. Так, у судовому засіданні позивач надавав плутані та нелогічні пояснення щодо місця розташування указаного магазину (спочатку вказував, що позаду автомобіля, потім що попереду та на іншій стороні вулиці). При цьому з відеозапису вбачається, що між керованим позивачем транспортним засобом та службовим автомобілем була незначна відстань та були відсутні інші транспортні засоби, яким поліцейські могли подавати сигнал про зупинку. Відтак суд вважає доведеними ті обставини, що позивач усвідомлював, що патрульні поліцейські подавали сигнал про зупинку саме позивачеві та що позивач здійснив таку зупинку саме на вимогу поліцейських.

При цьому відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Натомість позивач у порушення зазначених вимог закону одразу після зупинки транспортного засобу вийшов із автомобіля, пройшов до задньої його частини та почав лагодити технічні несправності автомобіля, а саме задній правий габаритний ліхтар.

Такі обставини спростовують доводи позивача про його необізнаність про технічну несправність транспортного засобу та що така несправність виникла саме під час руху транспортного засобу. Указане дає підстави дійти висновку про наявність умислу у діях позивача та відповідно наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також суд відхиляє доводи позивача про те, що працівники поліції не вели повної відеофіксації з моменту початку виконання службових обов`язків на місці зупинки транспортного засобу, оскільки такі доводи спростовуються наданими суду відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського № 472404 (назва файлу «export-r0x9j») та з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назва файлу «Автореєстратор»), які у сукупності доповнюють один одного та становлять безперервну відеофіксацію події.

Також працівник патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, роз`яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, та за клопотанням позивача надав докази вчиненого адміністративного правопорушення (назва файлу «export-r0x9j»).

Суд зауважує, що усунення несправностей у транспортному засобі на місці зупинки могло б бути підставою для звільнення особи від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у випадку необізнаності про такі несправності. Разом з тим, дослідивши усі докази в сукупності, суд доходить висновку, що позивач був обізнаний про технічну несправність транспортного засобу та усі дії, що вчинялись останнім після зупинки транспортного засобу, були спрямовані на уникнення останнього від притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3079677 від 18.09.2024 патрульний поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а сама постанова відповідає вимогам ст. 251, 278, 279, 280, 283 КУпАП, є правомірною та відсутні підстави для її скасування.

Так, ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а відтак рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією № ПН 55 (платіж № ) від 30.09.2024 (а.с. 1). Ураховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати у виді судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 121, 245, 278, 279, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 143, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Залишити постанову інспектора 1 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Галайчука Б.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3079677 від 18.09.2024 без змін.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська