Справа № 420/12420/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12420/22

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

повний текст судового рішення

складено 11.04.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицька Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №64 від 19.07.2022 року на заміну рішення №64 від 27.06.2022 року про відмову в поновленні пенсії;

- зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії по інвалідності з 01.11.2016 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з врахуванням індексацій та доплат, передбачених пенсійним законодавством та компенсацією втрати частини доходів;

- зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 20.09.2021 року на підставі документів за матеріалами пенсійної справи з урахуванням заробітної плати за 24 календарних місяці згідно з довідкою ВАТ «Одесліфт» із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має право на поновлення раніше призначеної пенсії, а тому відповідач протиправно відмовив йому в поновленні пенсії. Норми, які перешкоджали позивачу в поновленні призначеної раніше пенсії, були визнані неконституційними.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року позов задоволено частково, наступним чином:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ №64 від 19.07.2022 року на заміну рішення від 27.06.2022 року №64 про відмову в поновленні пенсії;

- зобов`язано ГУ ПФУ поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.11.2016 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з урахуванням компенсації втрати частини доходів;

- зобов`язано ГУ ПФУ провести ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 20.09.2021 року на підставі документів за матеріалами пенсійної справи;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 .

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, позивачу з 12.06.1996 року призначено пенсію по інвалідності, яка виплачувалася йому до виїзду за кордон.

Позивач виїхав за кордон на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини (далі ФРН, Німеччина), де був прийнятий на консульський облік в Генеральному консульстві України у Франкфурті-на-Майні ФРН.

Позивач 17.09.2021 року заповнив заяву про призначення/перерахунок пенсії та направив до уповноваженого Управління Пенсійного фонду України, в якій просить поновити йому виплату пенсії з 01.11.2016 року.

Також 17.09.2021 року позивач заповнив заяву про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року та направив до уповноваженого Управління Пенсійного фонду України.

ГУ ПФУ листом від 01.10.2021 року №18028-18561/Ф-02/8-1500/21 повідомило, що позивачу необхідно особисто звернутись з оригіналами документів, а саме: паспортом громадянина України, документами про місце проживання особи (реєстрації); документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків; документів про стаж (трудова книжка, диплом, військовий квиток), заяву про виплату пенсії через банківську установу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року, залишеним постановою апеляційного суду від 23.06.2022 року без змін, у справі №420/20051/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про поновлення пенсії 01.11.2016 року та заяви про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року. Зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про поновлення пенсії з 01.11.2016 року та заяву про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року у справі №420/20051/21 ГУ ПФУ повторно розглянуто заяви ОСОБА_1 від 17.09.2021 року та винесено рішення від 27.06.2022 року №64 про відмову в перерахунку пенсії.

В рішенні ГУ ПФУ від 27.06.2022 року №64 зазначено про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року по справі №420/20051/21, яким зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву від 17.09.2021 року, яка надійшла до Головного управління 20.09.2021 року за №18561/Ф-1500-21 щодо поновлення виплати пенсії гр. ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено. Згідно з п.1 ст.44 Закону України звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи особою особисто. Стосовно поновлення виплати. У ст.49 Закону України передбачено обов`язок Пенсійного фонду в прийнятті відповідного рішення, оскільки зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень. Також, відповідно до ст.51 Закону України передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку, за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Представником позивача подано до ГУ ПФУ заяву в якій зазначено про те, що питання щодо розгляду заяви про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, проігноровано, у зв`язку із чим представник позивача просив надати обґрунтовану відповідь на його заяву від 24.06.2022 року та прийняти відповідне рішення.

Листом від 22.07.2022 року ГУ ПФУ представнику позивача повідомлено про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 року по справі №420/20051/21 відділом перерахунків пенсій №1 повторно розглянута заява від 17.09.2021 року про поновлення виплати пенсії та заяви про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою «Одесліфт» та винесено рішення про відмову від 19.07.2022 року №64 на заміну рішення від 27.06.2022 року №64. Представника позивача проінформовано про те, що згідно ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за час перебування за кордоном пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, виплачуються. Отже, з питання виплати пенсії позивачу необхідно звернутися до компетентного органу Німеччини.

Рішенням ГУ ПФУ від 19.07.2022 року №64 на заміну рішення від 27.06.2022 року №64 відмовлено в поновленні пенсії.

В рішенні ГУ ПФУ від 19.07.2022 року №64 зазначено про те, що розглянувши заяву від 17.09.2021 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо поновлення з 01.11.2016 року пенсію по інвалідності (трудове каліцтво) за матеріалами пенсійної справи, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено. Відповідно до ст.51 Закону України передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку, за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стосовно поновлення виплати пенсії, подання заяви з усіма додатковими документами визначено в пп.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1. 12.06.1996 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності (трудове каліцтво). Відповідно до ст.10 Закону передбачено, що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Пп.3 ст.45 Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив с того, що після прийняття рішення Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року позивач має право на поновлення пенсії, виплату якої було припинено через виїзд на постійне місце проживання за кордон, та на перехід з одного виду пенсії на інший.

Колегія суддів погоджується з такими доводами суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.1, ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від`їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49, ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, вбачається, що оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Також вірно було зазначено судом першої інстанції, що відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв`язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, або переведення з одного виду пенсії на інший, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлений статтею 46 Конституції України.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення). У п.54 рішення зазначено, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, враховуючи наведене, з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у Пенсійного фонду виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону, тобто через виїзд на постійне місце проживання за кордон.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.06.2018 року по справі №577/50/17-а та у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України має враховуватися судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач отримав право на призначення пенсії за інвалідністю в Україні, він має право поновлення пенсії, виплату якої було припинено, а відповідач зобов`язаний відновити виплату пенсії позивачу як громадянину України, який виїхав на постійне місце проживання за кордон.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачу необхідно особисто звернутись із заявою про поновлення пенсії та оригіналами документів до відповідного Пенсійного фонду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1.1, 1.9 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), заява, зокрема, про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Днем звернення за поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Як зазначено вище, позивач 17.09.2021 року звернувся до відповідача з заявою в електронному вигляді про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, в якій просив поновити та виплачувати йому пенсію по інвалідності.

Згідно з п.п.2.8, 2.22, 2.23 Порядоку №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України (для громадян, які мають паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій,- довідка про реєстрацію місця проживання особи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»), тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - посвідка на постійне проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист).

До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає кваліфікований електронний підпис. У випадку звернення за призначенням пенсії через вебпортал з використанням електронної системи BankID для виплати пенсії заявник або представник заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законний представник пред`являє до органу, що призначає пенсію, оригінали сканованих копій документів, що підтверджують право на пенсію.

Згідно із п.п.4.1, 4.10 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розділі ІІ Порядку №22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Проте, колегія суддів зауважує, що ані Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ані Порядок №22-1 (в редакції на час звернення до органу Пенсійного фонду), не встановлюють обов`язку пенсіонера подавати заяву, зокрема, про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший особисто.

Порядок №22-1 передбачає можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (п.п.1.1, 1.3, 4.1, 4.2 Порядку).

Відповідно до п.2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1 та від 16.12.2020 року №25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду, висловлені у постанові від 24.07.2023 року у справі №280/6637/22.

Таким чином рішення ГУ ПФУ №64 від 19.07.2022 року про відмову в поновленні пенсії у зв`язку із необхідністю звернення позивача особисто є протиправним та підлягає скасуванню.

Також слід звернути увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 24.01.2024 року у справі №810/820/18 дійшов висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права при постановлені оскаржуваних судових рішень, оскільки в даному випадку відновлення виплати пенсії позивачу має проводитися не з дати звернення до Пенсійного органу з заявою про поновлення виплати пенсії, а з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 року у справі №25-рп/2009.

Щодо вимог позивача про поновлення та виплату пенсії по інвалідності з врахуванням індексацій та доплат, передбачених пенсійним законодавством та компенсацією втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.

У справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду висловилася також щодо питання проведення індексації пенсії у справах щодо поновлення пенсії громадянам України, які проживають за кордоном, та дійшла наступних висновків: «питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачці, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум, то у разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду. Відтак, вимоги позивача щодо проведення індексації пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають».

Отже, вимога щодо проведення індексації при поновленні виплати пенсії не підлягає задоволенню з огляду на те, що порядок індексації та перерахунку пенсій визначений статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, питання розміру виплати пенсії, як і визначення базового місяця, належить до компетенції органу Пенсійного фонду при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що звернення до суду з такими вимогами є передчасними, оскільки задоволення позову в цій частині свідчитиме про вирішення спору, який ще не виник, що суперечить засадам адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові у постанові від 24.01.2024 року у справі №810/820/18.

При цьому, згідно з положеннями частини 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення вимоги позивача таким чином як - зобов`язання ГУ ПФУ поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.11.2016 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача провести призначення та виплату пенсії за віком на підставі документів за матеріалами пенсійної справи з урахуванням заробітної плати за 24 календарних місяці згідно з довідкою ВАТ «Одесліфт» із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно із ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Порядком №22-1 визначено, що заява на переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно матеріалів пенсійної справи позивача, станій має право на призначення пенсії за віком.

При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідач не навів жодних підстав для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, а лише зазначив деякі посилання на приписи законодавства, у зв`язку із чим рішення №64 від 19.07.2022 року в іншій частині також є протиправним.

Разом з цим, вимоги щодо призначення та виплати пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за 24 календарних місяці згідно з довідкою ВАТ «Одесліфт» із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн., є передчасними, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції - судом досліджувалося лише питання відмови у призначенні пенсії за віком та у суду відсутні підстави вважати, що після призначенні позивачу пенсії за віком будуть порушені його права.

За таких обставин, така вимоги задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимоги позивача таким чином як: зобов`язання відповідача провести позивачу призначення та виплату пенсії за віком з 20.09.2021 року на підставі документів за матеріалами пенсійної справи.

Враховуючи наведені обставини, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька