Справа № 460/948/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/948/24 пров. № А/857/13534/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Сеника Р. П.,

суддів Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 460/948/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції Нор У.М.,

дата ухвалення рішення 30 квітня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 30 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 08.01.2024 №50 про відмову в перерахунку пенсії з врахуванням стажу та заробітку за період роботи на території російської федерації в ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018 та зобов`язати відповідача 1 здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2024 з урахуванням стажу набутого в російській федерації за період роботи ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018 та заробітної плати, яка зазначена в довідках №343 від 10.03.2010, №392 від 17.02.2011, №192 від 04.03.2012, №205 від 19.02.2013, №190 від 17.03.2014, №270 від 02.03.2015, №299 від 29.03.2016, №230 від 21.03.2017, №146 від 19.03.2018, №142 від 10.07.2018.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що підставою для неврахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації слугувала обставина припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Вважає, що відповідач протиправно не зараховано до його страхового стажу періодів роботи період роботи в ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №460/948/24 позов задоволено повністю; Визнано протиправною та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 08.01.2024 №50 щодо відмову в перерахунку пенсії з врахуванням стажу та заробітної плати за період роботи на території російської федерації в ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2024 з урахуванням стажу набутого в російській федерації за період роботи ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018 та заробітної плати, яка зазначена в довідках №343 від 10.03.2010, №392 від 17.02.2011, №192 від 04.03.2012, №205 від 19.02.2013, №190 від 17.03.2014, №270 від 02.03.2015, №299 від 29.03.2016, №230 від 21.03.2017, №146 від 19.03.2018, №142 від 10.07.2018.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач звернувся за пенсією вже після припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому її норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Крім цього, судом першої інстанції не врахований майновий стан відповідача щодо стягнення судового збору.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_1 перебуває з 07.05.2022 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

04.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про зарахування стажу роботи та заробітної плати в російській федерації за період роботи в ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018, та здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Вказана заява було розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким прийнято рішення від 08.01.2024 №50 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи в ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018 та заробітної плати, яка зазначена в довідках №343 від 10.03.2010, №392 від 17.02.2011, №192 від 04.03.2012, №205 від 19.02.2013, №190 від 17.03.2014, №270 від 02.03.2015, №299 від 29.03.2016, №230 від 21.03.2017, №146 від 19.03.2018, №142 від 10.07.2018 позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що як трудова книжка, яка підтверджує періоди роботи позивача в ТзОВ «Висотник», так і довідки про доходи були надані позивачем для відповідача, однак не були останнім враховані при призначенні пенсії за віком, незважаючи на те, що на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, чинної на момент роботи позивача (далі Угода від 13.03.1992), розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 : Запис №1 від 21.10.2009 прийнятий на посаду монтажника будівельних машин і механізмів в ТзОВ «Висотник» (наказ №223 ук/р від 21.10.2009); Запис №2 від 14.07.2010 звільнений в зв`язку з закінченням терміну трудового договору (наказ від 14.07.2010 №52-ук); Запис №3 від 01.09.2010 прийнятий на посаду монтажника будівельних машин і механізмів 4 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №57 ук/р від 01.09.2010); Запис №4 від 10.05.2011 звільнений в зв`язку з закінченням терміну трудового договору (наказ від 10.05.2011 №23-ук); Запис №5 від 28.05.2012 прийнятий на посаду монтажника будівельних машин і механізмів 6 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №28 ук/р від 28.05.2012); Запис №6 від 29.11.2012 звільнений за власним бажанням (наказ від 29.11.2012 №74-к); Запис №7 від 18.02.2013 прийнятий на посаду машиніста крана 6 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №35 бк/р від 18.02.2013); Запис №8 від 17.06.2013 звільнений за власним бажанням (наказ від 17.06.2013 №111-бк); Запис №9 від 22.01.2014 прийнятий на посаду машиніста крана 6 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №4 к/р від 22.01.2014); Запис №10 від 16.10.2014 звільнений у зв`язку з закінченням терміну дії спеціального дозволу на роботу (наказ від 22.01.2014 №43-к); Запис №11 від 10.12.2014 прийнятий на посаду машиніста крана 6 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №155к/р від 10.12.2014); Запис №12 від 28.10.2016 звільнений за власним бажанням (наказ від 28.10.2016 №64-к); Запис №13 від 31.10.2016 прийнятий на посаду машиніста крана 6 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №31 к/р від 31.10.2016); Запис №14 від 16.10.2017 звільнений за власним бажанням (наказ від 16.10.2017 №53-к); Запис №15 від 17.01.2018 прийнятий на посаду машиніста крана 6 розряду в ТзОВ «Висотник» (наказ №1 к/р від 17.01.2018); Запис №16 від 10.07.2018 звільнений за власним бажанням (наказ від 10.07.2018 №36-к).

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з абз. 2 пп. 3 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Частиною 1 ст. 101 Закону України № 1788 визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Підпунктом «в» пункту 7 Порядку №22-1 визначено, що заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Відтак, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Для проведення перерахунку пенсії позивач надав відповідачу довідки про свої доходи за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки, які підписані директором ТзОВ «Висотник» і завірені печаткою.

Як вбачається зі змісту рішення про відмову в перерахунку пенсії від 08.01.2024 №50 основною підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 2009 року по 2018 рік в ТзОВ «Висотник» та відмови у здійсненні перерахунку його пенсії слугувало те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР до 31 грудня 1991 року.

Разом з тим, одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992).

Статтею 1, 5 Угоди від 13.03.1992 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Відповідно статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Кабінет Міністрів України 29.11.2022 прийняв постанову «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Постанова набрала чинності 02.12.2022.

Згідно пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

На час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах, вказані вище Угоди були чинними для України, відтак підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 про періоди роботи позивача в ТзОВ «Висотник» є чіткими, послідовними та не містять виправлень, а довідки про доходи №343 від 10.03.2010, №392 від 17.02.2011, №192 від 04.03.2012, №205 від 19.02.2013, №190 від 17.03.2014, №270 від 02.03.2015, №299 від 29.03.2016, №230 від 21.03.2017, №146 від 19.03.2018 та №142 від 10.07.2018 підписані директором ТзОВ «Висотник» і завірені печаткою. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, як і доказів того, що надані позивачем довідки про заробітну плату визнані нечинними або відкликані, а інших підстав для не зарахування стажу та неврахування довідок про заробітну плату у спірному рішенні не наведено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні до його страхового стажу вказаних періодів роботи та у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням такого стажу і довідок про доходи, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 08.01.2024 №50 щодо відмову в перерахунку пенсії з врахуванням стажу та заробітної плати за період роботи на території російської федерації в ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018, а також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2024 з урахуванням стажу набутого в російській федерації за період роботи ТзОВ «Висотник» з 21.10.2009 по 14.07.2010, з 01.09.2014 по 10.05.2011, з 28.05.2012 по 29.11.2012, з 18.02.2013 по 17.06.2013, з 22.01.2014 по 16.10.2014, з 10.12.2014 по 28.10.2016, з 31.10.2016 по 16.10.2017, з 17.01.2018 по 10.07.2018 та заробітної плати, яка зазначена в довідках №343 від 10.03.2010, №392 від 17.02.2011, №192 від 04.03.2012, №205 від 19.02.2013, №190 від 17.03.2014, №270 від 02.03.2015, №299 від 29.03.2016, №230 від 21.03.2017, №146 від 19.03.2018, №142 від 10.07.2018.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також і доводи апеляційної скарги щодо стягнення судового збору без врахування майнового стану відповідача, оскільки рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам ч.1 ст.139 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем 1 в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 460/948/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк