Справа № 380/5157/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/5157/23 пров. № А/857/7134/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Онишкевича Т.В .,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя у І інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 21 лютого 2024 року.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просила:

визнати протиправними дії щодо незарахування періоду роботи годувальника ОСОБА_3 з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року до його загального та підземного стажу роботи за Списком № 1, який надає право для обчислення пенсії відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI);

визнати протиправною бездіяльність щодо зарахування періоду роботи годувальника ОСОБА_3 з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року до його загального та підземного стажу роботи за Списком № 1, який надає право для обчислення пенсії відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, статті 8 Закону № 345-VI;

зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 06 вересня 2022 року у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати годувальника, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно з абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, статтею 8 Закону № 345-VI із зарахуванням періодів з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року до загального та підземного стажу за Списком № 1 годувальника ОСОБА_3 та з урахуванням його заробітку за ці періоди.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 380/5157/23 адміністративний позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 у спірний період з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року працював гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею, а з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року гірничим майстром на дільницю з видобутку вугілля з повним робочим днем у шахті.

Отже, при призначенні розміру пенсії ОСОБА_2 незарахування періодів роботи годувальника з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року є протиправним.

Належний та ефективний спосіб захисту порушеного права ОСОБА_2 , є визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо незарахування до загального та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком № 1 ОСОБА_3 вказаних періодів роботи та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати з 07 вересня 2022 року до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 спірні періоди роботи ОСОБА_3 , здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням вказаного стажу згідно зі статтею 8 Закону № 345-VI з 07 вересня 2022 року, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області, подавши на нього апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що органом, що приймав рішення за заявою позивачки про призначення пенсії, визначено ГУ ПФУ у Львівській області. З огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є ГУ ПФУ у Львівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та призначив пенсію позивачу.

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача та не призначало пенсію, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області вчинити певні дії підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання про зарахування періодів з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року до загального та підземного стажу за Списком №1 годувальника ОСОБА_3 , апелянт зазначає, що згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» (Форма ОК-5) ОСОБА_3 страхові внески за період роботи з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року не сплачувалися.

З огляду на зазначене відсутні підстави для зарахування до страхового та пільгового стажу годувальника ОСОБА_3 періодів 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 січня 2019 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2022 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, як законний представник неповнолітнього отримувача пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 , з 07 вересня 2022 року.

ОСОБА_1 через веб-портал електронних послуг 23 вересня 2022 року звернулась із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону №1058-IV. Заяву про призначення пенсії на пільгових умовах за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області, яке прийняло рішення про призначення пенсії з 07 вересня 2022 року. Загальний страховий стаж складає 49 років 11 місяців 09 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 12 років 07 місяці 06 днів та додатковий стаж 21 рік 02 місяці. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Періоди роботи ОСОБА_3 з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року не зараховано до страхового та пільгового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків.

Позивачка вважає бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо незарахування до страхового стажу та пільгового стажу роботи годувальника періодів з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року протиправною та такою, що призводить до зменшення розміру пенсії сина у разі втрати годувальника, а тому звернулася до адміністративного суду із цим позовом за захистом прав малолітнього сина.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788-XII) та Законом № 1058-ІV.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Абзацом 3 частини 1 статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Одним із ключових моментів зарахування до пільгового стажу, що дає право на отримання пенсії відповідно до статті 8 Закону №345-VI, є робота на підземних роботах повний робочий день.

Так, згідно з пунктами 2, 3, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731), під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 у спірний період з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року працював гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею, а з 01 листопада 2019 року по 06 вересня 2022 року гірничим майстром на дільницю з видобутку вугілля з повним робочим днем у шахті.

Вимогами статті 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пільговий характер виконуваної роботи ОСОБА_3 у спірний період підтверджується довідками про затвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 09/23т1589 від 16 вересня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Апеляційний суд зазначає, що, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 та від 30.09.2019 у справі № 414/736/17.

При цьому апеляційний суд стверджує, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 380/5157/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк