Справа № 300/6385/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2024 р. справа № 300/6385/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, у зв`язку із закінченням строку та порушення умов контракту від 08.12.2020 на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 поданий ОСОБА_1 рапорт від 0.07.2024 про звільнення з військової служби задовольнити, припинити дію контракту про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу, укладеного 08.12.2020 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби, про що видати відповідний наказ.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.12.2020 позивачка уклала контракт з Міністерством оборони в особі Командира військової частини НОМЕР_1 про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах рядового складу строком на три роки. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я та враховуючи, що строк дії контракту про проходження військової служби завершився позивачка неодноразово зверталася до відповідача із рапортом про звільнення її з військової служби. Однак, відповідачем не прийнято відповідного рішення щодо належного розгляду рапорту про звільнення з військової служби, у зв`язку із закінченням строку і умов контракту. ОСОБА_1 звертає увагу, що відповідно до ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі для військовослужбовців рядового, молодшого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом становить 45 років. Оскільки позивачці виповнилося 55 років, то граничний вік перебування на військовій службі закінчився. Також зауважує, що відповідачем порушені умови контракту через неналежне надання медичної допомоги. Відтак, просить суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що відповідно до умов контракту від 08.12.2020 позивачка взяла на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ протягом строку дії контракту, а у разі настання особливого періоду і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених п.2 ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому у п. 8 контракту визначено, що після закінчення особливого періоду, у разі досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за віком. Зауважено, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу становить 60 років. Відтак, враховуючи те, що позивачка не досягла граничного віку перебування на військовій службі в особливий період в Україні, підстави для розірвання контракту та припинення проходження військової служби відсутні. Крім того, представник відповідача стверджує, що позивачка направлялася до медичних закладів та їй надавалася кваліфікована медична допомога.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 08.12.2020 підписала контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки (а.с.17-18).
У зв`язку із погіршенням стану здоров`я та закінченням строку дію контракту позивачка неодноразово зверталася до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби.
Не отримавши відповіді на свої рапорти, позивачка, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає про таке.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У свою чергу, правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).
Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави для звільнення з військової служби.
З моменту введення воєнного стану застосовуються підстави, передбачені п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-ХІІ для припинення (розірвання) контрактів та звільнення військовослужбовців.
З вказаною нормою закону узгоджується і пункт 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі також - Положення №1153/2008), в якому визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби, зокрема, протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на дату завершення дії строку контракту) передбачені підстави для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби за контрактом з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;
у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;
військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;
один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;
військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;
якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;
ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №2232-ХІІ граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців рядового, молодшого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом до 45 років.
При цьому п. 7 ч. 1 ст. 22 Закону №2232-ХІІ визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу до 60 років.
Судом встановлено, що станом на час закінчення строку дії контракту (08.12.2023) згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 від 14.02.2012 (а.с. 13-14) позивачка не досягла граничного віку перебування на військовій службі, визначеного для військовослужбовців під час особливого періоду.
Суд зазначає, що статтею 23 Закону №2232-ХІІ встановлені строки проходження військової служби, зокрема і для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом.
Одночасно, п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону №2232-ХІІ встановлює правило що, для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації.
Аналогічне положення визначено пп. 2 п. 252 Положення №1153/2008, що військовослужбовці Збройних Сил України звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період після введення воєнного стану до оголошення демобілізації.
Згідно абз. 3 п. 12 Положення, в особливий період продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених ч. 9 ст. 23 Закону №2232-ХІ оформлюється наказами по стройовій частині.
У разі продовження строку контракту у визначених Положенням випадках, у примірнику, що зберігається в особовій справі, робиться запис із зазначенням підстав та дати продовження строку контракту, який завіряється підписом командира (начальника) військової частини та скріплюється відповідною гербовою печаткою (п. 37 Положення №1153/2008).
Військовослужбовець за бажанням може подати до служби персоналу військової частини другий примірник контракту, де робиться відповідний запис із зазначенням підстав продовження строку контракту. У разі неподання військовослужбовцем примірника контракту в першому примірнику робиться відповідний запис.
Отже, під час дії воєнного стану контракти, строк яких закінчився, продовжуються понад встановлений строк до визначених термінів та не можуть бути припиненими з підстави закінчення строку контракту, окрім визначених законом випадків, які надають право під час дії воєнного стану розірвати контракт.
Тому, поняття контракт до оголошення рішення про демобілізацію означає, що строк контракту, який мав закінчитися під час дії воєнного стану, не закінчується. Такий контракт продовжує діяти понад встановлені строки, з моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) до оголошення демобілізації.
Суд зазначає, що на момент закінчення строку дії, укладеного між позивачкою та відповідачем Контракту, а саме на 08.12.2023, в Україні була оголошена мобілізація та до сьогоднішнього дня безперервно діє особливий період.
Отже, виходячи з наведених вище правових норм випливає, що під час особливого періоду закінчення строку дії Контракту не є підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби за контрактом.
У спірних правовідносинах дія Контракту була продовжена на підставі норми закону прямої дії, а саме п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції станом на 12.10.2023).
Відповідно до абзацу третього пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції станом на 08.12.2023) продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" .
При цьому чинне законодавство не передбачає необхідності приймати командуванням військової частини будь яких рішень про продовження або не продовження дії контракту, а лише передбачає фіксацію такого службового становища військовослужбовця в наказі по стройовій частині (п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008).
У відповідності до зазначених вище положень командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 01.12.2023 №339 про продовження дії контракту понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації з 07.12.2023 солдату ОСОБА_1 , кухарю їдальні господарчого відділення взводу забезпечення роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення управління військової частини НОМЕР_1 (а.с. 84).
Крім того, суд звертає увагу, що у абз.2 п. 1 Контракту від 08.12.2020 визначено, що ОСОБА_1 ознайомилася із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно взяла на себе зобов`язання: проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії Контракту, а в разі настання особливого періоду і понад встановлений строк Контракту, відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до аб 4 п. 8 Контракту від 08.12.2020 сторанами узгоджено, що після закінчення особливого періоду, а у разі досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі, конртакт припиняється (розривається), а військовослужбовець підягає звільненню з військової служби за віком (а.с.17-18).
З наведеного суд виснує, що позивачці було відомо, що під час особливого періоду вона буде зобов`язанна проходити військову службу понад встановлений Контрактом строк служби.
Суд вважає необгрунтованими доводи позивачки, що відповідачем порушені умови контракту через неналежне надання медичної допомоги, оскільки у матеріалах справи наявні накази командира військової частини НОМЕР_1 про направлення ОСОБА_1 до відповідних лікувальних закладів (а.с. 85-99).
Крім того, суд звертає увагу, що за зверненням позивачки за фактом відмови в наданні медичної допомоги військовою частиною НОМЕР_1 було проведено службову перевірку, за результатами якої зазначені факти про відмову в наданні медичної допомоги, погроз, свавілля та бездіяльності командуванням військової частини НОМЕР_1 не підтверджено, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 30.08.2024 №4/3449 (а.с.104).
З наведеного суд дійшов висновку, що позивачка не довела наявність підстав для розірвання з нею контракту про проходження військової служби під час дії воєнного стану, передбачених у підпунктах "а" - "ґ" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", які б покладали на командування військової частини НОМЕР_1 обов`язок прийняти рішення про звільнення військовослужбовця.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.