Справа № 580/10567/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 жовтня 2024 року справа № 580/10567/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Орленко В.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення щомісячної доплати до пенсії 2000 грн згідно постановою КМУ від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії з доплатою 2000 грн згідно з постановою КМУ від14 липня 2021 року №713 «Про додатковий захист окремих категорій осіб»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити заборгованість з 01.04.2019 з урахуванням проведених раніше виплат та з урахуванням інфляції, яка виникла після проведення попереднього перерахунку пенсії згідно з рішенням суду від 05.04.2022 (справа №580/907/22);

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити заборгованість, яка виникне після відновлення виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно з постановою КМУ від14 липня 2021 року №713 «Про додатковий захист окремих категорій осіб».

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із невстановленням позивачу щомісячної доплати у сумі 2000 грн, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

При цьому, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

У позовній заяві позивач стверджує, що після преведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 06.04.2022 у справі 580/906/22, відповідачем з травня 2022 року припинено здійснювати нарахування та виплату доплати до пенсії згідно постанови КМУ №713, проте звернувся до відповідача з метою з`ясування розміру пенсії та відповідної доплати позивач лише у липні 2024 року.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 21.02.2024 у справі № 240/27663/23, від 05.03.2024 у справі № 300/5476/22, від 03.07.2024 у справі № 400/14847/23, від 08.08.2024 у справі № 460/19702/23.

Суд зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 02.08.2024 №10513-9598/Л-02/8-2300/24 у відповідь на його заяву від 07.07.2024 не змінює момент, з якого позивач мав дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду за захистом саме цих прав. Позивач у позовній вимозі не зазначає конкретної дати щодо припинення відповідачем щомісячної доплати, що потребує уточнення, оскільки визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви, є диспозитивним правом позивача, за змістом якого кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

З огляду на викладене, позивачеві слід належним чином уточнити позовні вимоги та конкретизувати їх за змістом із зазначенням дати, відповідно до характеру цих вимог. При цьому підстави позову мають бути викладені у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову).

З огляду на викладене, з моменту отримання пенсії за травень 2022 року у позивача виникли підстави для звернення до суду з вимогами, зазначеними в цій позовній заяві, тому саме з цього моменту розпочинає перебіг шестимісячний строк звернення до суду, проте до суду позивач звернувся з цим позовом 28.10.2024, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеним частиною 2 статті 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяву про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження позивач до позову не додав.

Позивача обирає спосіб захисту, що не відповідає формалізованому способу згідно ч.1 статті 5 КАС України та формує вимогу на майбутнє (щодо виплати заборгованості, яка виникне після відновлення виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно постановою КМУ №713), за відсутності нарахування та виплати доплати.

Верховний Суд висновує у справі №6-951цс16: вимога вчинити дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту належить тільки порушене право.

У справі № 580/2445/23 суд апеляційної інстанції висновує: вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію задоволенню не належать, оскільки є такими, що заявлені на майбутнє, а відтак не можуть бути об`єктом судового захисту на етапі вирішення цього спору.

Крім того, позивач формує позовну вимогу щодо виплати заборгованості з 01.04.2019 після проведеного перерахунку на виконання рішення суду у справі №580/907/22, проте у зазначеному рішенні позивач не є стороною у справі (ЄДРСР 103857528), що потребує уточнення позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 169, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дати отримання копії ухвали.

Позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: уточненої позовної заяви із конкретизацією позовних вимог та обґрунтуванням порушення оскаржуваними діями чи бездіяльністю його прав, свобод, інтересів зокрема у справі №580/907/22 із наданням усіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, подання заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Копію ухвали надіслати позивачеві. У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання та не оскаржується.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО