Справа № 420/26929/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26929/23

Перша інстанція суддя Лебедєва Г.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського апеляційного суду на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Одеського апеляційного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній судовій адміністрації України та Одеському апеляційному суду, а саме:

- визнання протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Одеського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 гривні;

- зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду для проведення виплат судді ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплату відпусток, вихідної допомоги у відставку, за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абз. 4 ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет У країни на 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік» відповідно до ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язання Одеського апеляційного суду нарахувати та виплатити суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, оплату відпусток, вихідну допомогу у відставку судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмежень, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Одеського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року, виходячи з встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розміром 2270,00 грн, встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розміром 2481,00 грн, встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розміром 2684,00 грн;

- зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Одеський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн, встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн;

- визнано протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку, за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язано Одеський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, оплату відпусток, вихідну допомогу у відставку за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн, встановленого на 01 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн, встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн, врахувавши при цьому виплачені суми та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Одеським апеляційним судом подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді складав 2102,00 грн.

При цьому, апелянт зазначає, що він, як розпорядник бюджетних коштів здійснював всі нарахування і виплати у 2021-2023 роках лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, який затверджує ДСА України.

В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду, а тому просить відмовити в її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя № 3381/0/15-18 від 08 листопада 2018 року «Про переведення судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 на посаду судді Апеляційного суду Одеської області», позивача переведено на посаду судді Апеляційного суду Одеської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2733/0/15-19 від 15 жовтня 2019 року «Про переведення судді Апеляційного суду Одеської області до Одеського апеляційного суду» позивача переведено на посаду судді Одеського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28 вересня 2023 року звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 , у зв`язку з подання заяви про відставку.

З довідки № 06-29/54/2023 від 05 жовтня 2023 року, виданої Одеським апеляційним судом, вбачається, що судді ОСОБА_1 базовий розмір посадового окладу нараховувався та виплачувався згідно п. 2 ч. 3 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік:

- з 01 січня 2020 року 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн);

- з 01 січня 2021 року 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн);

- з 01 січня 2022 року 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн);

- з 01 січня 2023 року 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн);

При цьому, позивач вважає, що суддівська винагорода у період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року підлягає нарахуванню, відповідно до ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтях 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач має право на суддівську винагороду, розраховану виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та який станом на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн, ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та який станом на 01 січня 2022 року складає 2481,00 грн, ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та який станом на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, Закон України «Про прожитковий мінімум», відповідно до статті 46 Конституції України, дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

В свою чергу, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», зокрема, встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2270 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Також, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», зокрема, встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2481 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Крім того, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», зокрема, встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій Одеського апеляційного суду та Державної судової адміністрації України щодо визначення розміру та фінансування виплати суддівської винагороди позивача, отриманої ним у період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року.

В даному випадку, сторонами у справі не заперечується, що позивач, як суддя апеляційного суду, у вказаному періоді отримував суддівську винагороду, розмір якої обраховано з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та який становив 2102,00 грн.

В свою чергу, позивач вважає, що він мав право у спірному періоді на отримання суддівської винагороди, при обрахуванні якої мав застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2021 року, який складав 2270,00 грн, станом на 01 січня 2022 року, який складав 2481,00 грн, станом на 01 січня 2023 року, який складав 2684,00 грн.

Між тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги Одеського апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, згідно ч. 2 ст. 130 Конституції України, розмір винагороди судді встановлюється виключно законом про судоустрій.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

В свою чергу, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Тобто, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та ЗУ «Про прожитковий мінімум» не передбачено існування будь-якого альтернативного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а як наслідок і обов`язку застосування такої величини.

В даному випадку, зменшений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обрахунку розміру суддівської винагороди у відповідний період встановлювався виключно в ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Тому, колегія суддів вважає, що саме ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» запроваджено альтернативний підхід до розрахунку суддівської винагороди у відповідному періоді, який відрізняється від механізму розрахунку суддівської винагороди, встановленому ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

В свою чергу, враховуючи вищевикладені приписи Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для визначення розміру його базового посадового окладу за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року має застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року.

Між тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 148 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя.

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у зіставленні з положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного Кодексу України виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.

Одеський апеляційний суд здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік.

Таким чином, нарахування та виплата позивачу у спірному періоді суддівської винагороди та інших виплат у неповному обсязі є наслідком вчинення протиправних дій Одеським апеляційним судом, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправними таких дій, що вірно було зроблено судом першої інстанції.

При цьому, враховуючи встановлений вище порядок фінансування Одеського апеляційного суду, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Державну судову адміністрацію України забезпечити виділення бюджетних асигнувань Одеському апеляційному суду, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 28 вересня 2023 року.

В даному випадку, саме вказаний спосіб захисту порушених прав позивача, на переконання колегії суддів, є ефективним способом поновлення порушених прав позивача у межах спірних правовідносин.

Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допущено, а наведені в скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського апеляційного суду залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року - без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеський апеляційний суд.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян