Справа № 420/17822/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17822/23

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

повний текст судового рішення

складено 26.04.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицька Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області (надалі відповідач-1) та ГУ ПФУ в Тернопільській області (далі відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.12.2022 року №94 ГУ ПФУ в Тернопільській області, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії та припинено виплату призначеної пенсії;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо припинення виплати призначеної позивачу пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області відновити виплату позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії з дати припинення виплати пенсії;

- стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 22000,00 грн. (по 11000,00 грн. з кожного).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому призначена пенсія за віком з серпня 2022 року, але в грудні 2022 року виплата пенсії припинилась, через прийняття Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області рішення від 06.12.2022 року №94 про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Позивач вважає вказане рішення таким, що прийнято необґрунтовано, з порушенням законодавства, не враховано статус позивача як громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження 2-ї категорії та як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії, що відповідно до статей 14, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надає позивачу право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року позов задоволено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має статус особи, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина евакуйованого у 1986 році із зони відчуження 2-ї категорії. Позивач також має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії.

26.08.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII), із зменшенням пенсійного віку як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Рішенням №94 від 02.09.2022 року позивачу була призначена пенсія за віком за Законом №796-XII.

У рішенні про призначення пенсії вказано, що страховий стаж позивача становить 38 років 2 місяці 24 дні, при цьому період навчання в Ростовському радіотехнічному технікумі не врахований. Позивачу видано пенсійне посвідчення 14.09.2022 року серія НОМЕР_3 .

У грудні 2022 року виплата пенсії припинилась. На адвокатський запит представник позивача отримав рішення ГУ ПФУ у Тернопільській області №94 від 06.12.2022 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

У рішенні зазначено, що вік позивача на дату звернення: 59 років. Страховий стаж позивача на дату звернення складає: 38 років 02 місяців 24 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_4 , оскільки відсутні періоди навчання та дата видачі. Згідно записів трудової книжки вбачається, що заявник працював в період з 06.06.1983 року по 19.11.1991 року в «Південне виробничо-технічне підприємство» (місце знаходження розташування даного підприємства не можливо встановити). Оскільки, надані позивачем документи містять суперечливі дані, право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив с того, що дії відповідачів щодо відмови в призначенні та припиненні виплати пенсії позивачу є протиправними, а саме припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що встановлений ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з такими доводами суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 55 Закону №796-XII передбачено випадки та строки зменшення пенсійного віку відповідно до категорій громадян, які є учасниками ліквідації Чорнобильської катастрофи або потерпілими від неї.

Відповідно до ч.1, ч.3 вказаної статті особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Призначення та виплата пенсій зазначеним категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Як було зазначено вище, 26.08.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст.55 Закону №796-XII, із зменшенням пенсійного віку як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії. Рішенням №94 від 02.09.2022 року позивачу була призначена пенсія за віком за Законом №796-XII та видано пенсійне посвідчення 14.09.2022 року серія НОМЕР_3 .

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону №1058-IV. Відповідно до частини 1 зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних. (ч.3 ст.49 Закону №1058-IV).

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася. Органом Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати пенсії з підстав передбачених ст.49 Закону №1058-IV не приймалося.

Згідно оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 06.12.2022 року №94, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії, яке фактично і стало підставою припинення нарахування та виплати пенсії, слугувало подання документів, які містять суперечливі дані, які стосуються періоду навчання та не зазначення в трудовій книжці місця розташування Південного виробничо-технічного підприємства, на якому позивач працював у 1983-1992 роках.

Згідно пп.5 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції станом на день звернення позивача за призначенням пенсії) до заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи:

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому будь-яких претензій до документів, які підтверджували статус позивача, як евакуйованого у 1986 році із зони відчуження та статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, в рішенні не зазначалось. Посвідчення позивача, які підтверджували ці статуси, та надавали право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не визнавались недійсними.

Як зазначено вище, страховий стаж позивача був обчислений відповідачем-1 ще у вересні 2022 року та становив 38 років 02 місяці та 24 дня без урахування періоду навчання в технікумі, що підтверджується рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №94 від 02.09.2022 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що даний стаж є достатнім для призначення пенсії за віком. Посилання на те, що неможливо встановити місце розташування підприємства, на якому працював позивач у 1983-1992 роках, не є підставою для не зарахування цього стажу до загального страхового стажу.

Крім цього абзацом 3 п.1.8 Порядку 22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Однак, з матеріалів справи не вбачається та відповідачем-2 не доведено суду, що відповідач-2 надсилав позивачу будь-які повідомлення про подання необхідних додаткових документів.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що встановлений ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а дії відповідача-2 щодо прийняття рішення від 06.12.2022 року №94, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, є протиправними, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, вважає їх обґрунтованими, а суму відшкодування співмірною.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька