Справа № 182/7/24
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/7/24
Провадження № 2-а/0182/3/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.10.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимоги позивач посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №352993 від 26.12.2023 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.127 КУпАП України. Зазначена постанова складена інспектором ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Печерним Євгеном Сергійовичем. У постанові вказано, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є те, що 26.12.2023 року, о 13 год. 25 хв., у місті Нікополь по вулиці Електрометалургів громадянин ОСОБА_1 перейшов проїзну частину поза пішохідним переходом, при його наявності, чим порушив пункт 4.7. ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та протиправною з наступних підстав. Так, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності із законом. Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Натомість, інспектор ВРПП Нікопольського РУП ОСОБА_2 , всупереч положенням законодавства, під час складання протоколу не надав доказів, які б підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення. Відповідно до п.9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Разом з тим, додатком 5 до Інструкції передбачено зазначення у постанові про адміністративне правопорушення доказів вчинення правопорушення (п.7 «До постанови додаються…») Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства, покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17. Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Також, позивач зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Тобто, факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Вищевказане відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 квітня 2018 у справі № 338/1/17. Крім цього, вказує, що у своїх поясненнях від 26.12.2023 року, що додані до постанови (розділ 7 постанови), він зазначив про свою незгоду із притягненням його до адміністративної відповідальності, свою вину не визнав. Окрім цього, зазначає, що в оскаржуваній постанові не містяться відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Також, не наведено доказів, що підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення. До постанови взагалі не додано жодних доказів, які б підтверджували факт порушення ПДР України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, змушений звернутись до суду та просить скасувати постанову серії БАВ №352993 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.12.2023 року, винесену інспектором ВРПП Нікопольського РУП Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. Крім цього, просить суд провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області () на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 429 грн. 44 коп.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року по даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання (а.с.16-17) та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач через свого представника скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив наступне.

Так, 26.12.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 127 КУпАП, інспектор ВРПП Нікопольського РУП лейтенант поліції Печерний Євген Сергійович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 352993. Згідно п.8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Позивач у своєму позові в порядку, передбаченому КАС України, оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.12.2023 року, серії БАВ № 352993, яка складена інспектором ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Печерним Євгеном Сергійовичем. Статтею 222 КУпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, у тому числі передбачених частиною 1 статті 127 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Представник відповідача вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 26.12.2023 року, серії БАВ № 352993, якою зафіксовано порушення позивача, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 127 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного. Згідно п.2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 127 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.12.2023 року, серії БАВ № 352993, інспектором ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Печерним Євгеном Сергійовичем зафіксовано, що 26.12.2023 року, о 13 год. 25 хв., у місті Нікополь по вулиці Електрометалургів, громадянин ОСОБА_1 перейшов проїзну частину поза пішохідним переходом, при його наявності, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 127 КУпАП. Згідно ч.1 ст.127 КУпАП, непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, вважає, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 127 КУпАП. Тому, на підставі викладеного, позовні вимоги не визнає та просить суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першоюст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом встановлено, що 26.12.2023 року інспектор ВРПП Нікопольського РУП лейтенантом поліції Печерним Є.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 352993, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с.9).

У відповідності до положення ч.1 ст.127 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи крісло колісне.

Згідно з вимогами п. 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п. 4.14. ПДР, пішоходам забороняється:

a) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;

в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину;

г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;

ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху;

д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вини в порушенні позивачем п.п.4.7 ПДР України, відповідачем до пояснень на адміністративний позов додано відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, які в ході розгляду даної справи були дослідженні та встановлено наступне. Так, 26.12.2023 року, о 13 год. 25 хв., у м.Нікополь по вулиці Електрометалургів, особою - пішоходом ОСОБА_1 було здійснено перехід з однією сторони дороги на іншу частину дороги через проїзну частину. З відеозапису вбачається, що вищевказаний перехід було здійснено поза пішохідним переходом, що дає суду підстави вважати, що особою були вчинені дії щодо порушення пункту 4.7. ПДР України. При огляді відеодиска, який містив декілька короткометражних відео, працівники поліції, які зафіксувала факт порушення пункту 4.7. ПДР України, встановили особу, яким виявився громадянин України ОСОБА_1 , який намагався уникнути адміністративної відповідальності, сперечаючись з відповідачем і доводячи, що посадові особи незаконно притягли його до адміністративної відповідальності.

Однак, суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного. Так, в ході огляду одного із запису на відеодиску, було встановлено, що позивач факт свого порушення не заперечував та усно, під час розмови з представником відповідача, зазначив, що саме в цьому місці йому необхідно було здійснити перехід, бо пішохідний перехід знаходився значно далі. Також усно визнав той факт, що місце, де він переходив проїзну частину, не містить пішохідного переходу. Тобто, в ході вчинення процесуальних дій, а саме: під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач фактично визнав факт порушення ним ПДР, тому, його посилання, як в позовній заяві, так і в поясненні, складеному на окремому аркуші, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Таким чином, викладені обставини та досліджені докази судом визнаються належними, допустимими та достатніми, в розумінні положень ст.ст.73, 76 КАС України, та доводять порушення ОСОБА_1 саме п.4.7 ПДР України. Тому, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал