Справа № 380/18720/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 рокусправа № 380/18720/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку №260, враховуючи обставини, що склалися у зв`язку з отриманням поранення під час виконання завдань під час воєнного стану;

визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України №2011-ХІІ у зв`язку з звільненням з військової служби за станом здоров`я;

зобов`язати здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України №2011-ХІ у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я;

зобов`язати здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку №260, враховуючи обставини, що склалися у зв`язку з отриманням поранення під час виконання завдань під час воєнного стану.

В обґрунтування позову зазначає, що за час проходження служби у період з 16.05.2024 року по 28.06.2024 року у відповідача є обов`язок здійснити нарахування та виплату сум одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік як звільненому через стан здоров`я та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік за період лікування у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану.

11.09.2024 року від представника військової частини НОМЕР_2 надійшли пояснення, в яких він зазначає, що позивач не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 і вказана військова частина не має ніякого відношення до військової частини НОМЕР_1 та не є стороною у справі, однак такі не беруться до уваги, оскільки заявлені позовні вимоги у даній справі стосуються саме військової частини НОМЕР_1 , а не військової частини НОМЕР_2 .

Відповідач ж у даній справі військова частина НОМЕР_1 належним чином повідомлений (довідка про доставку електронного листа), проте у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 11.04.2024 року.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №730 від 28.02.2023 року позивач, військова частина НОМЕР_3 , призваний у Збройні Сили України 02.2022, військова професія стрілець. Діагноз та постанова госпітальної військо-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, каліцтва, поранення, контузії): стан після лікування компартмент синдрому, фасціотомії правого передпліччя з приводу вогнепального осколкового наскрізного поранення правого передпліччя з дефектом м`яких тканин внаслідок тяжкої мінно-вибухової травми (27.01.2023) з тимчасовим порушенням функції правої кінцівки. За ступнем тяжкості травма відноситься до тяжких та пов`язана з захистом Батьківщини.

Як вбачається із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №183 від 28.06.2024 року позивача, звільненого наказом від 15.06.2024 року №263-РС у відставку за станом здоров`я, з 28.06.2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до згаданого наказу позивачу передбачено виплатити грошове забезпечення за червень місяць по 28 червня 2024 року включно, щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років по 28 червня 2024 року; грошову компенсацію за 14 невикористаних днів додаткової відпустки за 2024 рік в розмірі 10669 грн. 68 коп.; грошову компенсацію за 32 доби невикористаної щорічної основної відпустки за період 2022, 2023 та 2024 роки в розмірі 24387 грн. 84 коп.; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 23778 грн. 30 коп.

При цьому, відповідно до цього ж наказу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції №260 позивач не отримав.

Окрім того, одноразова грошова допомога при звільненні із військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 1 повний календарний рік служби позивачу не нараховувалась.

Змістом спірних правовідносин є невиплата позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 1 повний календарний рік служби; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011-XII).

Частиною першою ст.9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.3 ст.9 Закону №2011-XII).

Як передбачено абзацом першим ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом першим розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №260), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п.2 розділу ХХХІІ Порядку №260 у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Суд звертає увагу, що, у відповідності до уже загаданого витягу з наказу №183 від 28.06.2024 року, позивача було звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я за наявності інвалідності).

Його вислуга років у Збройних Силах України станом на 28.06.2024 року становить: календарна 2 роки 3 місяці 25 днів.

З аналізу ч.2 ст.15 Закону №2011-XII та Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що єдиною передумовою для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є факт звільнення його за станом здоров`я.

При цьому, інші передумови, зокрема, звільнення за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, передбачають також необхідність наявності вислуги років у звільненого військовослужбовця 10 років.

Однак, такі передумови не стосуються спірних правовідносин, оскільки, як уже згадувалось, позивача було звільнено з військової служби за станом здоров`я.

Іншими словами, у даному випадку відсутня вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

До таких же висновків прийшов Верховний Суд у постанові №822/3008/17 від 24.11.2020 року.

Оскільки інші підстави невиплати одноразової грошової допомоги, крім недостатності років вислуги, відсутні, суд дійшов висновку, що позивач має право на вказану виплату.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині є підставними та обґрунтованими.

Щодо невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.1 розділу ХХІV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п.7 розділу ХХІV Порядку №260).

Пунктом дев`ятим розділу ХХІV Порядку №260 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

З позовної заяви вбачається, що після звільнення з військової служби він подав рапорт на отримання згаданої матеріальної допомоги поштою.

Вказане підтверджується копією накладної №741, яка наявна в матеріалах справи.

Однак, відповіді станом на день подання даного позову не отримав.

Пунктом шостим окремого доручення Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 року передбачено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності, серед іншого, таких підстав: поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Як уже згадувалось, позивач отримав поранення (травму) пов`язану із захистом Батьківщини (довідка військово-лікарської комісії №730 від 28.02.2023 року, довідки військово-лікарської комісії №161 від 20.04.2023 року, №220 від 31.05.2023 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого).

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Прядку №260.

Окрім того, судом береться до уваги ч.4 ст.159 КАС України, відповідно до якої неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як наслідок, слід задовольнити також і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, враховуючи обставини, що склалися у зв`язку з отриманням поранення під час виконання завдань під час воєнного стану.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, враховуючи обставини, що склалися у зв`язку з отриманням поранення під час виконання завдань під час воєнного стану.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з звільненням з військової служби за станом здоров`я.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович