Справа № 480/8118/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2024 р. Справа № 480/8118/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 6840,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач всупереч вимогам п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України порушила строки сплати єдиного податку, у зв`язку з чим за нею утворилася вказана заборгованість.
Відповідач позов не визнала, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначила, що вона дійсно зареєстрована як фізична особа підприємець з 2000 року та завжди своєчасно сплачувала податки.
24 лютого 2022 року Президент України підписав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
Законами України від 15.03.2022 № 2120 та від 24.03.2022 № 2142 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" були внесені зміни до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів, де підрозділ 8 був доповнений пунктом 9 такого змісту:
"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей:
9.1. Фізичні особи підприємці платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок."
Зазначає, що цим законом було надано право підприємцям платникам єдиного податку 1 та 2 групи не сплачувати єдиний податок з 01.04.2022 (тобто починаючи зі сплати за квітень) до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України. Вважає, що таке послаблення не було відстрочкою сплати єдиного податку, а саме правом на звільнення від його сплати взагалі.
З 01.08.2023 року набрав чинності Закон України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану", яким частково відновлено довоєнну систему оподаткування, в тому числі з єдиного податку, де абзац перший п. 9 підрозділу 8 викладений у редакції: "Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей". Таким чином, було відновлено обов`язок для фізичних осіб підприємців платників єдиного податку 1 та 2 групи сплату єдиного податку. Вважає це суттєвим порушенням Конституції України. Вказує, що з 01.08.2023 і до цього часу вона не сплачувала єдиний податок, оскільки вважає, що порушено її конституційне право, визначене ч. 3 ст. 22 Конституції України, де зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Наголошує, що Закон України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану", яким частково відновлено довоєнну систему оподаткування, в тому числі з єдиного податку, є таким, який грубо та суттєво порушує норми ч. 3 ст. 22 Конституції України, а тому вона спрямувала свої дії саме на виконання положень Конституції України як основного закону і тому продовжувала не сплачувати єдиний податок під час дії воєнного стану. До того ж, податкову вимогу, на підставі якої сформовано суму боргу, вона не отримувала. Просила в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідач з 25.05.2000 зареєстрована як фізична особа підприємець та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Сумській області як платник податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України.
Матеріалами справи підтверджується, що 10.01.2012 відповідач подала до ГУ ДПС у Сумській області заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (а.с.10).
Відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.
У заяві про застосування спрощеної системи оподаткування відповідач обрала фіксовану ставку єдиного податку 18 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати та 2 групу платників єдиного податку з 2012 року.
За повідомленням Сумського відділу податків і зборів з фізичних осіб та камеральних перевірок Управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Сумській області згідно з рішенням Сумської міської ради від 25.01.2017 № 1729-МР місячна ставка єдиного податку на 2018 рік за вибраними платником видами господарської діяльності та групи застосування спрощеної системи (2 група) ставка єдиного податку складає 10%, у зв`язку з чим документом від 18.06.2018 № 2 проведені зміни у довіднику ставок та приведено у відповідність ІКП з єдиного податку (а.с.9).
Відповідно до п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для другої групи платників єдиного податку не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Так, щомісячний платіж з указаного податку у 2022 році складав 650,00 грн (відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" мінімальну заробітну плату з 01 січня 2022 року встановлено у розмірі 6500,00 грн, відповідно 10% від 6500,00 грн складає 650,00 грн), щомісячний платіж з указаного податку у 2023 році складав 670,00 грн (відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" мінімальну заробітну плату з 01 січня 2023 року встановлено у розмірі 6700,00 грн, відповідно 10% від 6700,00 грн складає 670,00 грн), щомісячний платіж з указаного податку у 2024 році складав 710,00 грн (відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" мінімальну заробітну плату з 01 січня 2024 року встановлено у розмірі 7100,00 грн, відповідно 10% від 7100,00 грн складає 710,00 грн).
Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Відповідно до п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
У спірних правовідносинах Головне управління ДПС у Сумській області провело нарахування:
- у 2022 році (20.03.2022) 650 грн щомісячно. Загальна сума заборгованості за 2022 рік становить 650 грн;
- у 2023 році (20.08.2023, 20.09.2023, 20.10.2023, 20.11.2023, 20.12.2023) 670,00 грн щомісячно. Загальна сума заборгованості за 2023 рік становить 3350 грн;
- у 2024 році (20.01.2024, 20.02.2024, 20.03.2024, 20.04.2024) 710,00 грн щомісячно. Загальна сума заборгованості за 2024 рік становить 2840 гривень.
Вказані суми заборгованості не були сплачені у встановлений строк, а тому відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України набули статусу податкового боргу.
Сума податкового боргу відповідача сформована на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування і становить 6840,00 грн.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, вважається податковим боргом.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.
Заборгованість відповідачем не сплачена, що підтверджується розрахунком податкового боргу (а.с.4), витягом з інтегрованої картки платника (а.с.5-8), і складає 6840,00 грн.
Відповідно до ч. 1 п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Що стосується твердження відповідача про надання права підприємцям платникам єдиного податку 1 та 2 групи не сплачувати єдиний податок до припинення або скасування воєнного стану в Україні суд зазначає таке.
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX до Податкового кодексу України внесені зміни, зокрема, у розділі XX "Перехідні положення" підрозділ 8 доповнено пунктом 9 такого змісту:
"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей:
9.1. Фізичні особи підприємці платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.
При цьому такими особами декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався. /…/"
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30 червня 2023 року № 3219-IX до Податкового кодексу України внесені зміни, зокрема, у розділі XX "Перехідні положення" у підрозділі 8:
- у пункті 9 абзац перший викладено в такій редакції:
"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей";
- доповнено, зокрема, пунктом 11 такого змісту:
"11. Установити, що з 1 серпня 2023 року фізичні особи підприємці платники єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса яких знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України станом на дату початку бойових дій або тимчасової окупації, мають право не сплачувати єдиний податок за період з першого числа місяця, в якому почалися бойові дії на відповідній території, виникла можливість бойових дій або почалася тимчасова окупація такої території, до останнього числа місяця, в якому було завершено такі активні бойові дії, припинено можливість бойових дій або завершено тимчасову окупацію. /…/"
Таким чином, на підставі указаного Закону частково відновлено довоєнну систему оподаткування, зокрема з єдиного податку.
Відповідно до пунктів 299.1, 299.7 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
До реєстру платників єдиного податку вносяться відомості про платника єдиного податку, зокрема, щодо податкової адреси суб`єкта господарювання.
Цим Переліком визначаються території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема, території можливих бойових дій, дата виникнення та припинення можливості бойових дій, та території активних бойових дій, дата початку та завершення бойових дій; тимчасово окуповані Російською Федерацією території України, дата початку та завершення тимчасової окупації.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до ідентифікаційних даних податковою адресою відповідача є: АДРЕСА_1 (а.с.3).
На підставі Переліку датою виникнення можливості бойових дій на території м. Суми Сумської міської територіальної громади є 06.03.2024.
Отже, право не сплачувати єдиний податок з 1 серпня 2023 року згідно з приписами пункту 11 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України мають фізичні особи підприємці платники єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса яких знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (відомості про яку внесені до реєстру платників єдиного податку), які відповідають Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, з урахуванням визначених цим же Переліком дат початку бойових дій або тимчасовій окупації.
На підставі пункту 12 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України для платників єдиного податку, які скористалися правом не сплачувати єдиний податок відповідно до підпункту 9.1 пункту 9 цього підрозділу, нараховані контролюючим органом суми авансових внесків з єдиного податку, суми штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або сплату (перерахування) не в повному обсязі авансових внесків з єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, підлягають скасуванню (анулюванню) за відповідні періоди з 1 квітня 2022 року по 31 липня 2023 року.
Відповідно до даних ІКПП ІКС "Податковий блок" відповідачу проведене коригування нарахувань за період з 01 квітня 2022 року по 31 липня 2023 року (а.с.5-8). При цьому в позовній заяві Головне управління ДПС у Сумській області просить стягнути заборгованість за нарахуваннями: 20.03.2022 (за березень 2022 року), з 20.08.2023 по 20.04.2024 щомісячно (з серпня 2023 року по квітень 2024 року).
Отже, з урахуванням наведених обставин і правових норм відповідач не звільнена від сплати єдиного податку, нарахованого за березень 2022 року та щомісячно з 20.08.2023 по 20.04.2024, оскільки ці періоди не охоплені положеннями пунктів 9, 11 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, які передбачають право не сплачувати єдиний податок.
Відповідно до підпунктів 42.2, 42.5 пункту 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Дія цього Порядку поширюється на платників податків, у яких виник податковий борг (п. 2 розділу I Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків).
Відповідно до пунктів 1, 5, 6 розділу IV цього Порядку податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається (вручається) не раніше першого робочого дня після закінчення встановленого Кодексом граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Сформована в ІТС податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у паперовій та/або електронній формі.
Податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Системний аналіз зазначених положень дозволяє дійти висновку, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування контролюючим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням контролюючого органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що контролюючий орган виконав законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу.
Аналіз податкового законодавства свідчить про те, що податкова вимога повинна бути надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить.
Таким чином, спірна податкова вимога не вручена відповідачу з не залежних від ГУ ДПС в Сумській області причин. Матеріалами справи підтверджується, що податкова вимога надіслана відповідачу за її податковою адресою (а.с.3,12), а тому з огляду на приписи п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України та п. 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків вважається врученою.
На підставі ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 140/30/20 дійшов висновку, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що податкова заборгованість відповідачем станом на день розгляду справи не сплачена та складає 6840,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах