Справа № 513/1560/23
Суддя: Анісімова Н. Д.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 513/1560/23

Номер провадження 2-а/495/1/2024

30 жовтня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, у якому просив суд:

- поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 826737 від 11.09.2023

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 826737 від 11.09.2023 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2023 року позивач був зупинений на а/д Одеса-Рені 117 км смт. Сарата Одеської області старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_2 .

Вказаним працівником поліції позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та винесена відповідна постанова серії БАД № 826737 від 11.09.2023 про застосування адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 425 грн. із збільшенням розміру штрафу у двічі у випадку несплати протягом 15 днів.

Підставою цьому з погляду працівників поліції, стало те, що 11 вересня 2023 року близько 15 год. на а/д Одеса-Рені 117 км смт. Сарата Одеської області, позивач керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію, чим порушив підпункти 2.4 «А» Правил дорожнього руху України.

З оскаржуваною постановою позивач ознайомився 23.10.2023 (понеділок) у Саратському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка 18.10.2023 направила позивачу листа із постановою про відкриття виконавчого провадження та вимогою сплатити штраф в розмірі 850 грн. у зв`язку із невиконанням - несплатою ним штрафу за оскаржуваною постановою в розмірі 425 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що її направляли позивачу рекомендованим листом 25.09.2023 за № 631/6346, що не відповідає дійсності, оскільки ніяких листів з постановами позивач не отримував від Відповідача у вересні-жовтні 2023 року.

Крім того, те що постанову направили позивачу з метою стягнення - сплати ним штрафу у державний бюджет 25.09.2023, тобто на 14 день, або за один день до закінчення 15 денного строку оплати, свідчить, на думку позивача, про недбалість/халатність та порушення його прав як учасника дорожнього руху на отримання своєчасного повідомлення про прийняте рішення про застосування адміністративного стягнення та можливості його сплати.

Вважає, що дані обставини обґрунтують право на поновлення строку оскарження постанови серії БАД № 826737 від 11.09.2023.

Вважає, що Відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною і в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач зазначає, що має посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 05.12.2014, видане Центр ДАЇ 5104 на право керування А1 А, В1 В, С1 С (про що зазначено в оскаржуваній постанові), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу SKODA OKTAVIA, легковий комбі, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 , страховий поліс № EP. 212540997 строком дії до 05.01.2024 року.

За змістом складеної капітаном поліції ОСОБА_2 постанови СРПП відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 у 15 годині 11.09.2023 року на а/д Одеса - Рені 117 км. Смт Сарата Одеської області не пред`явив на вимогу працівника поліції документи зазначені в п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 «А» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Але це не відповідає дійсності, оскільки позивач пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується в тому числі тим, що в оскаржуваній постанові зазначені реквізити посвідчення водія - серія, номер, дата видачі, всі категорії, його прізвище, ім`я та по-батькові, державний номер та інше.

Між позивачем та капітаном поліції ОСОБА_2 мала місце суперечка та зауваження стосовно правомірності розташування на поліцейському блок посту дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та невідповідності його розміщення на блок посту чинному законодавству України, в тому числі п.п. 1.12, 8.10, 16,3, 16.8, 20.3, 2.2, 2.6 ПДР України, оскільки знак STOP зазвичай розміщується на перехрестях підвищеної небезпеки: в зоні перехрещень проїзних частин, які погано переглядаються, перед нерегульованими залізничними переїздами і карантинними постами, закритими та прикордонними зонами.

Оскаржувана постанова, на думку позивача, є незаконною, оскільки відповідачем е були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09.11.2023 справа була передана за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2024 /суддя Боярський О.О./ провадження по справі було відкрито, розгляд справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Розпорядження керівника апарату суду № 354 від 04.03.2024 по справі було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 справа була передана на розгляду судді Анісімовій Н.Д.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.03.2024 /суддя Анісімова Н.Д./ справа була прийнята до провадження судді.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2024 заява позивача про заміну неналежного відповідача була задоволена у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сектора реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, замінено неналежного відповідача, а саме: Сектор реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Одеській області, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилося про причини неявки суд не повідомило, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подало. Крім того, відповідачу надсилалася ухвала про заміну первісного відповідача. Копія позовної заяви була надіслана відповідачу через підсистему Електронний суд та направлено на адресу Голового управління Національної поліції в Одеській області, про що у матеріалах справи міститься відповідне рекомендоване повідомлення.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частинами 4 та 5 ст. 250 КАС України передбачено,що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Справа розглядається у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

В позовній заяві позивач клопотав про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що з вказаною постановою ознайомився лише 23.10.2023 у Саратському відділі державної виконавчої служби у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка 18.10.2023 направила йому листа із постановою про відкриття виконавчого провадження та вимогою сплатити штраф в розмірі 850 грн.

Частиною першоюстатті 121 КАС України передбачена можливість поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Враховуючи, що з оскаржуваною постановою позивач був ознайомлений у відділі державної виконавчої служби 23.10.2023, згідно з проставленим штампом пошти адміністративний позов був надісланий до суду 31.10.2023, суд приходить до висновку про поновлення позивачу строку оскарження постанови щодо нього.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2023 старшим інспектором СРПП відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП Головного управління Національної поліції Унгурян С.Ю. було винесено постанову серії БАД № 826737 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20КУпАП`вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеномуКАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а,

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є ГУНП в Одеській області, від імені якого виступає поліцейський ОСОБА_2 , уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 1 Розділу I. Загальних положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»,затвердженої наказом Міністра МВС України № 1395від 07.11.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 826737 від 11.09.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Так, відповідно до п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП до матеріалів адміністративної справи не долучено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, не спростував твердження позивача, викладені в позовній заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. При цьому відповідачем у відзиві не зазначено та не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_1 , зокрема не отримував посвідчення водія, або був позбавлений права керування транспортними засобами у встановленому законом порядку, або не мав при собі чи не пред`явив посвідчення водія тощо. Відповідні відомості також не відображені в оскаржуваній постанові.

Натомість у ОСОБА_1 наявні посвідчення водія, що видане 05.12.2014 серії НОМЕР_3 (а.с. 19-20), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу SKODA OKTAVIA, легковий комбі, 2004 року випуску (а.с. 21-22), реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 , страховий поліс № EP. 212540997 строком дії до 05.01.2024 року (а.с. 23).

За принципом презумпції невинуватості - всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Таким чином, оскаржувана постанова від 11.09.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, як безпідставна та необґрунтована.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст. 72, 77, 160-163 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 826737 від 11.09.2023, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування/ім`я сторін:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області (адреса: 65014, Одеська область, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ).

Повний текст судового рішення складено 30.10.2024.

Суддя Н.Д.Анісімова