Справа № 140/36588/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Денисюк Р.С.

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/36588/23 пров. № А/857/18052/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі № 140/36588/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

28.12.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2022р. № 0-0307 на суму 7313,40 грн., № 0-0307 на суму 4206,60 грн., № 0-0307 на суму 1155,05 грн., № 0-0307 на суму 10834,20 грн., від 24.04.2023р. № 0-0307 на суму 4557,15 грн., № 0-0307 на суму 11737,05 грн., № 0-0307 на суму 7922,85 грн., № 0-0307 на суму 1251,30 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2024р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2024р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

ч.1 ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, а саме: договору купівлі-продажу від 13.04.2012р., інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтва про право власності від 09.12.2004р., свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна від 26.02.2008р., фізична особа ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів нерухомого майна:

1) Комплексний приймальний пункт побутового обслуговування, спеціалізоване ательє і майстерня, приймальний пункт хімчистки, загальною площею 406,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) Приміщення реммайстерні загальною площею 601,9 кв.м - літера А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) 38/100 частини приміщення автогаража площею 192 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) Магазин Товари повсякденного попиту загальною площею 233,70 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно, як видно з матеріалів справи, - ОСОБА_1 є керівником та засновником фермерського господарства Оберіг із видами діяльності: вирощування зернових культур (крім рису); бобових культур і насіння олійних культур (основний); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; допоміжна діяльність у рослинництві; виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

19.08.2022р. Головне управління ДПС у Волинській області прийняв податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на вказані об`єкти нерухомості: № 0-0307 за 2021 рік на суму 7313,40 грн., № 0-0307 за 2021 рік на суму 4206,60 грн., № 0-0307 за 2021 рік на суму 1155,05 грн., № 0-0307 за 2021 рік на суму 10834,20 грн., від 24.04.2023 № 0-0307 за 2022 рік на суму 4557,15 грн., № 0-0307 за 2022 рік на суму 11737,05 грн., № 0-0307 за 2022 рік на суму 7922,85 грн., № 0-0307 за 2022 рік на суму 1251,30 грн.

Податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2022 роки нараховані по 4 вказаних об`єктах нерухомості.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

В п.6.3 ст.6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно п.7.3 ст.7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

ст.265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

В пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України видно, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп.266.3.1-266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В пп ж п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України видно, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

пп.14.1.235 п. 14.1 ст.14 ПК України передбачено, що поняття сільськогосподарський товаровиробник вживається в такому значенні - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленоі сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (ст.1 Закону України від 18.01.2001 №2238-111 Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років).

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять сільськогосподарських товаровиробників, фізичних осіб (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, (ст.1 Закону України від 23.09.2008р. № 575-VI Про сільськогосподарський перепис).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

В пп.ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України видно, що пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Системний аналіз норми пп. ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України дають підстави для висновків, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Залежно від періоду (до і після 01.01.2019р.) застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України № 507 від 17.08.2000р., клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Тобто, перелік будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, визначений наведеною нормою, не є вичерпним та містить лише одне виключення.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що належні йому на праві власності об`єкти нерухомості приміщення реммайстерні, автогаражу, комплексного приймального пункту, та по яким відповідач визначив грошові зобов`язання, є будівлями, що можуть використовуватися у сільськогосподарській діяльності.

Однак, така обставина повинна бути доведена належними та допустимими доказами, які б підтверджували їх фактичне використання позивачем протягом 2021-2022 років у сільськогосподарській діяльності.

Разом з тим, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при перегляді такої в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав будь-яких належних та допустимих доказів про те, що дійсно такі будівлі та приміщення, які за своїм прямим призначенням призначені для використання саме в сільськогосподарській діяльності, приймали участь (прямо чи побічно) у виробництві сільськогосподарської продукції, яку здійснює позивач.

Крім того, колегія суддів відхиляє покликання апелянта на довідку сільського голови Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області № 331 від 22.12.2023р., із змісту якої видно, що ОСОБА_1 з 2003 року є сільськогосподарським виробником та використовує вказані об`єкти у сільськогосподарській діяльності, оскільки на органи місцевого самоврядування не покладено повноваження щодо підтвердження використання об`єктів нерухомості в сільськогосподарській діяльності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зміст довідки не дає можливості визначити, яку саме сільськогосподарську діяльність здійснює ОСОБА_1 та яким чином зазначені об`єкти останнім використовуються у сільськогосподарській діяльності.

Укладений ОСОБА_1 24.01.2022р. договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби площею 15 га із Затурцівською сільською радою та те, що він є власником спеціалізованої сільськогосподарської техніки ніяким чином не підтверджують використання об`єктів нерухомості в його сільськогосподарській діяльності. Вказане може підтверджувати лише ту обставину, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

Однак, колегія суддів зазначає, що визначена у законодавстві пільга може бути застосована за наявності всіх умов визначених п.п.ж п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, чого в даному випадку у позивача не має (відсутня одна із умов).

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 є засновником та керівником (головою) фермерського господарства Оберіг, яке зареєстроване як суб`єкт господарювання 10.12.2003, що підтверджується копіями довідки серії АБ №443679 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Видами діяльності ФГ Оберіг є: код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); код КВЕД 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; код КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник міститься у ст.1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років № 2238-III від 18.01.2001р., під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції. Так, відповідно до приписів ст.1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Отже, сам факт створення позивачем юридичної особи, яка використовує спірні об`єкти нерухомості у межах провадження сільськогосподарської діяльності, за діючого правового регулювання, не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

У своїй діяльності ФГ Оберіг використовує орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення відповідно до договорів оренди землі від 22.12.2010р. та додаткової угоди до нього, укладеного із Локачинською районною державною адміністрацією.

Вказаний договір стосується ФГ Оберіг, а не ОСОБА_2 як фізичної особи, якому спірними податковими повідомленнями рішеннями нараховані грошові зобов`язання.

Разом із тим, при вирішенні питання щодо наявності у позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, колегія суддів враховує, що позивач не надав жодних доказів безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності вищезазначених об`єктів нерухомості.

Не надано також і доказів передачі таких об`єктів до складу майна ФГ Оберіг позивачем як засновником (власником) означеного фермерського господарства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення від 19.08.2022р. № 0-0307, № 0-0307, № 0-0307, від 24.04.2023р., № 0-0307, № 0-0307, № 0-0307, якими позивачу визначено суми податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2021-2002 роки, прийняті податковим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а тому позов в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягає до задоволення.

Стосовно правомірності винесення податкових повідомлень рішень від 19.08.2022р. № 0-0307 та від 24.04.2023р. № 0-0307 яким позивачу визначено грошові зобов`язання за 2021-2022 роки по приміщенню магазин Товари повсякденного попиту у загальній сумі 8763,75 грн, колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтуванні підстав позову, та долучених до нього документах, а також і при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 правомірність винесених ППР, якими йому визначені грошові зобов`язання за 2021-2022 роки по даному об`єкту нерухомості, не ставить під сумнів та фактично не оскаржує.

Тобто, позивач погоджується, що об`єкт нерухомого майна - магазин Товари повсякденного попиту загальною площею 233,70 кв.м, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2022 роки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Волинській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі № 140/36588/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель