Справа № 990/39/23
Суддя: Усенко Євгенія Андріївна
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 990/39/23

Провадження № 11-153заі24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідачки Усенко Є. А.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Євгенії Андріївни від участі в розгляді справи № 990/39/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовною заявою до Президента України, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо нерозгляду звернення голови Комісії при Президентові України з питань громадянства;

- зобов`язати Президента України розглянути звернення голови Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Касаційний адміністративний суд рішенням від 18.06.2024 відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Не погодившись із цим рішенням Касаційного адміністративного суду, позивач оскаржив його до Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 21.08.2024 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду від 18.06.2024, ухвалою від 12.09.2024 - відмовила у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за його участю та призначила адміністративну справу № 990/39/23 до апеляційного розгляду на 10.10.2024 без повідомлення учасників справи; ухвалою від 26.09.2024 Велика Палата Верховного Суду вдруге відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участю.

ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А., яку обґрунтував умисним, на його думку, ненадсиланням копій судових рішень у справі в електронний кабінет позивача та несвоєчасним внесенням судових рішень у Єдиний державний реєстр судових рішень, що, як стверджує позивач, позбавляє його права на судовий захист, зокрема, шляхом своєчасного подання заяв та клопотань, надання суду пояснень, наведення доводів на підтримання своїх вимог.

У зв`язку із цим, на думку ОСОБА_1 , суддя Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А.не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки наведені обставини дають підстави вважати, що суддя-доповідачка прямо чи опосередковано заінтересована в результаті розгляду справи; у нього (позивача) є об`єктивно виправдані побоювання щодо її неупередженості.

Порядок вирішення заявленого судді відводу та самовідводу судді визначений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС), за правилом частини сьомої якої питання про відвід судді Великої Палати не підлягає передачі на розгляд іншому судді та розглядається Великою Палатою.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід судді Усенко Є. А., зазначає таке.

Мета відводу (самовідводу) судді - гарантування безсторонності суду, запобігання упередженості судді під час розгляду справи.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС, згідно із частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Підстава для відводу (самовідводу) судді, на яку посилається особа, яка заявляє відвід (самовідвід), повинна бути обґрунтована із зазначенням конкретних обставин (фактів), зокрема, у випадку, якщо підставою для відводу (самовідводу) зазначена підстава, передбачена пунктом 2 частини першої статті 36 КАС, - обставин (фактів), які можуть свідчити про пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи. Водночас наведенні Баї Міладом Хушангом доводи не свідчать про особисту заінтересованість судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А. в результаті розгляду справи № 990/39/23.

Підстава ж, передбачена пунктом 4 частини першої статті 36 КАС, презюмує не просто сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а обґрунтований сумнів.

Не можуть бути підставою для відводу судді тільки припущення про існування обставин, за яких участь судді в розгляді справи виключається.

Стандарт безсторонності судді ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.

Норми національного права не розкривають змісту нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду в цілях пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

-«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення упередженості суду (судді) потребує з`ясування, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів безсторонність суду (судді). При цьому вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду (судді), а позиція зацікавленої у відводі сторони є важливою, але не вирішальною;

-«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи; тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність (див., серед інших, рішення від 24.02.1993 у справі «Фей проти Австрії»(Fey v. Austria), Series А № 255, пункти 28 та 30, рішення від 10.06.1996 у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), пункт 38).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) судом (суддею) принципу неупередженості заявнику потрібно навести доводи про наявність зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не виключно, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, незабезпечення (неналежне забезпечення) суддею або складом суду, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав учасників справи тощо).

Іншими словами, відвід суду (судді) має бути вмотивований з наведенням зацікавленою особою аргументів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А. не зазначає про обставини, з якими закон пов`язує можливість відведення судді від розгляду справи за його позовом або які можуть прямо чи опосередковано вплинути на об`єктивність чи безсторонність судді щодо розгляду цієї справи.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А. не навів об`єктивних підстав для відводу, передбачених частиною першою статті 36 КАС, а Велика Палата Верховного Суду не встановила наявності обставин, які б зумовлювали відведення судді від розгляду цієї справи, його заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Євгенії Андріївни від участі у розгляді справи № 990/39/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачка Є. А. Усенко
Судді:О. О. БанаськоВ. В. Король
О. Л. БулейкоО. В. Кривенда
Ю. Л. ВласовМ. В. Мазур
І. А. ВоробйоваС. Ю. Мартєв
М. І. ГрицівК. М. Пільков
Ж. М. ЄленінаО. В. Ступак
І. В. ЖелєзнийІ. В. Ткач
Л. Ю. КишакевичВ. Ю. Уркевич