Справа № 400/668/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/668/23

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Дата і місце ухвалення 17.04.2024р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Миколаївбудтранс" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 400/668/23 за адміністративним позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до приватного акціонерного товариства "Миколаївбудтранс" про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до суду першої інстанції в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до приватного акціонерного товариства "Миколаївбудтранс" з позовом, в якому просив зобов`язати приватне акціонерне товариство Миколаївбудтранс вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, що розташоване по вул. Космонавтів, 91 в м. Миколаєві.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 року позов заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до приватного акціонерного товариства Миколаївбудтранс задоволено. Зобов`язано приватне акціонерне товариство Миколаївбудтранс вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, що розташоване по вул. Космонавтів, 91 в м. Миколаєві.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду приватне акціонерне товариство Миколаївбудтранс подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву та права на участь у розгляді справи, оскільки про наявність справи №400/668/23 підприємство дізналось лише після ухвалення рішення по суті справи.

Також апелянт посилався на те, що згідно ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Враховуючи дату винесення припису від 26.10.2021 року №406, встановлені ним терміни виконання та дату подання позовної заяви, апелянт вважає, що позивач пропустив встановлений ч.2 ст.122 КАС України строк позовної давності.

Також апелянт посилався на те, що позовна заява від 23.01.2023 року №51-50/2-483вих-23 (з урахуванням доданих до неї документів та в контексті приписів ст.77 та ст.79 КАС України) не містить жодного доказу на підтвердження того, що правопорушення є таким, що триває на момент подання позовної заяви.

Крім того апелянт вказував на те, що за положеннями ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. На думку апелянта, в позовній заяві від 23.01.2023 року №51-50/2-483вих23 не зазначено жодного посилання на визначені Конституцією чи законами України такі підстави, які надають право звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання вжиття заходів щодо приведення в належний технічний стан приміщення.

В апеляційній скарзі зазначено, що випадками, визначеними законами України, які надають право на звернення до суду в спірних правовідносинах, є визначена ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України підстава: «У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом».

На думку відповідача суд першої інстанції, розглядаючи справу, мав з`ясувати: - чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом; - чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Також в апеляційній скарзі наголошено, що визначена ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України підстава для захисту в судовому порядку прав суб`єкта владних повноважень (ГУ ДСНС у Миколаївській області) реалізована в повному обсязі та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року по справі №400/2500/19, залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2022 року, позов ГУ ДСНС у Миколаївській області до ПРАТ "Миколаївбудтранс" задоволено застосовано до ПРАТ "Миколаївбудтранс" захід реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства, експлуатації його будівель, споруд та приміщень до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Також апелянт зазначив, що зі змісту Акту оцінки готовності захисної споруди цивільного захисту сховища, протирадіаційного укриття №52279 від 26.07.2021 року, вбачається, що приміщення захисної споруди цивільного захисту сховища №52279 є комунальною власністю, а відповідач є лише балансоутримувачем цієї споруди. Органом управління відповідача є Українська державна будівельна корпорація «Укрбуд». З січня 2022 року ведеться робота по передачі захисної споруди №52279 в комунальну власність або до сфери управління органів виконавчої влади.

Апелянт вказав, що на даний час проводяться переговори щодо питання передання захисної споруди №52279 КП «Захист» для організації укриття населення на термін дії воєнного стану.

З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 року по справі №400/668/23 та відмовити в повному обсязі в задоволенні позову заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що в межах Миколаївської міської територіальної громади, а саме за адресою: вул. Космонавтів, 91, м. Миколаєва, розташована захисна споруда цивільного захисту сховище № 52279, площею 167,2 кв.м., яка розташована окремо та призначена для укриття 150 осіб.

Балансоутримувачем захисної споруди цивільного захисту-сховища № 52279 є приватне акціонерне товариство Миколаївбудтранс.

У період з 20.07.2021 року по 26.07.2021 року Миколаївським районним управлінням ГУ ДСНС у Миколаївській області було проведено планову перевірку приватного акціонерного товариства Миколаївбудтранс за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91, за результатами якої серед інших порушень виявлені порушення вимог законодавства щодо утримання захисної споруди цивільного захисту.

За результатами планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, Миколаївським районним управлінням ГУ ДСНС України у Миколаївській області складено акт від 26.07.2021 року № 618 з описом виявлених порушень та винесено припис про припис №406 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Крім того посадовою особою ГУ ДСНС у Миколаївській області складено Акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту-сховища від 26.07.2021 року до експлуатації та використання, згідно якого сховище № 52279 станом на 26.07.2021 року оцінено як обмежено готове до використання за призначенням. В акті викладено висновок про те, що захисна споруда підлягає капітальному ремонту.

Вказаний акт оцiнки стану готовностi захисної споруди цивiльного захисту 26.07.2021 року вручено уповноваженiй особi ПАТ Миколаївбудтранс пiд розпис. Зауважень щодо проведення перевiрки та виявлених порушень з боку посадових осiб пiдприемства не встановлено.

Виявлені порушення відповідачем усунуті не були.

15.11.2022 року Окружна прокуратура міста Миколаєва звернулась до Головного управління ДСНС України у Миколаївській області з листом за вих. № 51-5959вих-22, в якому, посилаючись на необхідність вирішення питання про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру щодо приведення у належних стан захисних споруд цивільного захисту населення, просила надати інформацію щодо виконання ПАТ «Миколаївбудтранс» заходів вказаних у акті оцінки стану готовності захисної споруди № 52279 та приписі про усунення виявлених порушень, із долученням копій відповідних документів.

У відповідь на вказане звернення прокуратури, Головне управління ДСНС у Миколаївській області листом від 18.11.2022 року за № 59 04-5403/59 03.03 повідомило про те, що інформація стосовно виконання заходів з приведення захисної споруди цивільного захисту № 52279 за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91 у належний стан від ПАТ «Миколаївбудтранс» як балансоутримувача не надходила. Також ГУ ДСНС у Миколаївській області зазначило, що Головне управління не має повноважень щодо вжиття заходів представницького характеру з метою визначення бездіяльності балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту та зобов`язання на вчинення конкретних дій, спрямованих на приведення відповідно до вимог чинного законодавства вищевказаної захисної споруди.

23.01.2023 року заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Головного управління ДСНС України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог прокурора, з огляду на наступне:

Відповідно до положень статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст.53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) врегульоване питання представництва інтересів громадянина або держави в суді, відповідно до ч. 1 якої представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Частиною 4 ст. 23 Закону №1697-VII визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Приписами частини 3, 4 статті 5 КАС України зазначено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Положення частини 3 та 4 статті 53 КАС України передбачають, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст. 169 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16 послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

З огляду на вищенаведені правові висновки Верховного Суду та нормативне регулювання питання здійснення прокурором процесуального представництва держави, представництво:

по-перше може бути реалізовано у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу;

по-друге прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державною здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах;

по-третє прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі невчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до статті 23 Закону № 1697-VІІ, навівши відповідне обґрунтування цього.

В обґрунтування підстав звернення до суду з цим позовом прокурор вказував на те, що невиконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту є порушенням державних інтересів та призводить до порушення встановлених державою гарантій по забезпеченню конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності, насамперед, в умовах збройної агресії російської федерації.

Прокурор зазначив, що в даних правовідносинах недобросовісна поведінка посадових осіб ПАТ «Миколаївбудтранс» щодо недотримання та порушення законодавства України у сфері використання та забезпечення функціонування об`єкту цивільного захисту (захисних споруд) протягом тривалого часу призводить до загрози травмування та загибелі людей.

Прокурор посилався на те, що одним з основних завдань ДСНС є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки. Відповідно до покладенх завдань ДСНС здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У позові прокурор зазначив, що незважаючи на збройну агресію рф проти України, Головним управлінням ДСНС України у Миколаївській області як спеціально уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту не вжито повних, вичерпних та достатніх заходів, спрямованих на зобов`язання ПАТ «Миколаївбудтранс» щодо приведення захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279 у стан, придатний для використання споруди за призначенням для захисту населення.

Також прокурор зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» від 21.04.2022 року із Кодексу цивільного захисту України виключено ст. 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки», а тому позовна заява прокурора є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.

З приводу права прокурора на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне:

У Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).

Відповідно до частини 15 статті 32 Кодексу цивільного захисту України (в редакції станом на момент звернення прокурора до суду), контроль за створенням фонду захисних споруд цивільного захисту, готовністю його об`єктів до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його територіальні органи спільно з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою КМ України від 16 грудня 2015 року №1052 (далі Положення) встановлено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно із пунктом 3 Положення №1052 основними завданнями ДСНС є, зокрема: 1) реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; 2) здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до пункту 4 Положення ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням; організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21 квітня 2022 року №2228-IX із Кодексу цивільного захисту України виключено статтю 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».

Одночасно, вказаним Законом Кодекс цивільного захисту України доповнено статтею 17-1 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту», згідно із пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень:

- реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд;

- звертається до адміністративного суду щодо допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"), а також щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, з інших підстав, визначених законом;

- перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.

Отже, на момент звернення прокурора до суду першої інстанції з даним позовом, законодавцем розширено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту щодо звернення до адміністративного суду та закріплено право на звернення з позовами з інших підстав, окрім тих, що прямо визначені пунктом 48 статті 17-1 КЦЗ України.

У розумінні статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та відповідно до наділених повноважень. Таким органом є ГУ ДСНС у Миколаївській області.

Крім того, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 року у справі № 820/4717/16, правовідносини в якій є подібними до тих, що склалися у справі, яка розглядається, зазначила, що звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави в особі територіального органу ГУ ДСНС України про спонукання балансоутримувачів до приведення в належний стан і готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Законом №1697-VІІ повноважень щодо захисту інтересів держави і спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я в разі військової агресії.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у справі №820/4717/16 є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, а саме щодо стану готовності пунктів управління, захисних споруд і наявності планів цивільного захисту на особливий період і планів реагування на надзвичайні ситуації.

При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала на безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача про відсутність в територіального органу ГУ ДСНС України повноважень на звернення до суду з таким позовом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що саме до компетенції Державної служби України з надзвичайних ситуацій, як суб`єкта владних повноважень, віднесене завдання із захисту державних інтересів у вказаній сфері правовідносин.

Звернення прокурора до суду з цим позовом обумовлено бездіяльністю ГУ ДСНС у Миколаївській області, яка полягає у невжитті уповноваженим органом належних заходів щодо зобов`язання балансоутримувача привести захисну споруду у стан готовності до використання.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 810/2763/17, за загальним визначенням "публічним інтересом" є важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації; тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.

У постанові від 27 травня 2021 року у справі №520/5622/19 Верховний Суд у пункті 55 зауважив, що вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що питання утримання захисної споруди (сховища) у готовому до використання стані відповідає інтересам суспільства і держави та має виключне значення для забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я під час військової агресії.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За положеннями ст. 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Питання утримання захисної споруди (сховища) у готовому до використання стані є невід`ємною частиною інтересів держави з огляду на те, що держава зобов`язана захищати життя людини.

Порушених інтересів держави, що полягають у забезпеченні належного цивільного захисту населення в умовах воєнного стану, є підставою для звернення до суду за їх захистом.

За таких обставин, твердження відповідача щодо відсутності підстав для звернення саме прокурора до адміністративного суду в інтересах держави в особі Головного управління ДСНС України у Миколаївській області є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне:

За положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Судом встановлено, що з метою дотримання порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», заступник керівника окружної прокуратури міста Миколаєва листом від 15.11.2022 року звернувся до Головного управління ДСНС у Миколаївській області, в якому просив повідомити інформацію щодо виконання ПАТ «Миколаївбудтранс» заходів щодо приведення захисної споруди цивільного захисту № 52279 у належний стан та повідомити про вжиті додаткові заходи щодо спонукання до усунення порушень. Також прокурором повідомлено, що керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у разі невжиття передбачених законодавством заходів відповідні заходи реагування будуть вжиті прокурором.

Відповідь на вказане звернення прокурора була надана Головним управлінням ДСНС у Миколаївській області 18.11.2022 року.

13.01.2023 року заступник керівника окружної прокуратури міста Миколаєва повідомив Головне управління ДСНС у Миколаївській області про те, що оскільки Головне управління є уповноваженим органом у сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту населення, зокрема, на території міста Миколаєві, позов про зобов`язання ПАТ «Миколаївбудтранс» вчинити дії щодо приведення захисної споруди цивільного захисту № 52279 у належний технічний стан та готовність до укриття населення буде пред`явлено в інтересах держави в особі Головного управління ДСНС у Миколаївській області.

Колегія суддів вважає, що підстави для представництва інтересів держави (охоплюють у цій справі і суспільні інтереси) у суді виникли у прокурора з того моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про невжиття протягом розумного строку уповноваженим органом заходів щодо усунення виявленого у відповідних сферах порушення.

У цій справі такі підстави, на думку колегії суддів, виникли після отримання відповіді від Головного управління ДСНС у Миколаївській області від 18.11.2022 року, а тому звернення прокурора із позовом 23.01.2023 року здійснено у межах тримісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Що стосується суті позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне:

В даному випадку підставою для звернення позивача до суду стало невжиття відповідачем визначених законодавством заходів щодо приведення захисної споруди цивільного захисту населення сховища № 52279 у належний технічний стан, шо суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини.

Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Згідно ч.1 ст.32 Кодексу цивільного захисту України, до захисних споруд цивільного захисту належить, зокрема, сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів.

Основним завданням сховища є захист людей, а тому такі безумовно повинні перебувати у належному стані, придатному для їх використання за їх цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 7 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту.

Частиною 8 статті 32 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку визначає Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 р. № 138 (далі Порядок № 138 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку №138, балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі. Утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Згідно пункту 9 Порядку №138, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Пунктом 10 Порядку №138 передбачено, що балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме:

не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту;

не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.

Відповідно до пункту 11 Порядку №138, вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Наказом МВС України від 09.07.2018 року №579 затверджено Вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, якими внормовано питання утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту.

Пунктами 1 та 2 розділу І Вимог №579 передбачено, що цими Вимогами внормовано питання утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди). Ці Вимоги призначені для використання міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання - балансоутримувачами захисних споруд (далі - балансоутримувачі).

Пунктом 1 розділу ІІ Вимог №579 встановлено, що споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Відповідно пункту 7 розділу ІІ Вимог №579, споруди фонду захисних споруд, їх комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення (далі - обладнання споруд фонду захисних споруд) мають утримуватися в належному технічному стані.

Утримання та експлуатація обладнання споруд фонду захисних споруд здійснюються згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією на них, а також відповідними нормами і правилами.

Згідно пунктів 1-2 та 4 глави 2 розділу VI Вимог №579, для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.

Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках: у разі проведення технічної інвентаризації захисної споруди як об`єкта нерухомого майна; у разі підготовки пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди; після пожеж, аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій, що могли негативно вплинути на технічний стан захисної споруди; у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - нагляд).

За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог.

Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, ураховуються під час складення документів (актів, приписів) за його результатами.

Пунктом 8 глави 2 розділу VI Вимог №579 передбачено, що під час оцінки стану готовності перевіряються: загальний стан приміщень, входів, оголовків аварійних виходів, гідроізоляції, повітрозабірних і витяжних каналів, обвалування окремо розташованих і підсипки покриття у вбудованих захисних спорудах, покрівлі та бічних поверхонь гірничих виробок, кріплень і захисно-герметичних перемичок (зовнішнім оглядом); двері (ворота, ставні), механізми задраювання, захисні пристрої, системи вентиляції, водопостачання, каналізації, електропостачання, зв`язку, автоматики та іншого інженерного обладнання (випробуванням на працездатність); температура і відносна вологість повітря всередині захисної споруди; наявність і стан засобів пожежогасіння; герметичність захисної споруди, справність ДЕС, експлуатація в режимі захисної споруди протягом 6 годин з перевіркою роботи в режимі чистої вентиляції і фільтровентиляції (у сховищах).

Пунктом 9 глави 2 розділу VI Вимог №579 визначено, що за результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням.

Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог.

У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням.

Як вбачається з висновків акту оцінки стану готовності захисної споруди з обліковим номером 52279 від 26.07.2021 року, захисна споруда знаходиться у стані обмеженої готовності до використання за призначенням та потребує капітального ремонту.

Крім того Головним управлінням ДСНС України у Миколаївській області був наданий до суду апеляційної інстанції акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, складений 04.04.2024 року, за висновками якого сховище № 52279 оцінено як неготове до використання за призначенням.

Відповідачем не надано доказів того, що захисна споруда цивільного захисту сховище №52279, розташоване у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 91 приведена у готовність до використання за призначенням та здатна забезпечити захист цивільного населення.

Таким чином наданими позивачем доказами доведено факт знаходження сховища №52279 у непридатному до використання за призначенням стані.

Згідно з пунктами 9, 10 Порядку №138 на відповідача, як балансоутримувача споруди цивільного захисту, покладено обов`язок забезпечення утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Незважаючи на зазначені приписи чинного законодавства, а також незважаючи на вимоги припису ГУ ДСНС у Миколаївській області від 26.07.2021 року щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, приватне акціонерне товариство «Миколаїбудтранс» протягом тривалого часу не вживає належних заходів направлених на утримання захисної споруди сховища № 52279 в стані, який дає змогу використовувати її за призначенням.

З огляду на те, що обов`язок щодо утримання у належному стані захисної споруди сховища № 52279 покладено саме на ПАТ «Миколаївбудтранс», як на балансоутримувача зазначеної захисної споруди, колегія суддів вважає, що відповідач порушує приписи ст.32 КЦЗ України, що створює реальні ризики для життя і здоров`я населення Миколаївської міської територіальної громади в умовах військової агресії проти України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що прокурором обрано належний та ефективний спосіб захисту у вигляді зобов`язання ПАТ «Миколаївбудтранс» вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, що розташоване по вул. Космонавтів, 91, у м. Миколаєві.

Щодо посилань апелянта на те, що у зв`язку з військовою агресієї рф проти України та здійсненими обстрілами та бомбардуванням були пошкоджені всі належні йому приміщення, що на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року у справі № 400/2500/19 роботу підприємства зупинено, а також на те, що з січня 2022 року ведеться робота по передачі захисної споруди № 52279 в комунальну власність або до сфери управління органів виконавчої влади, колегія суддів зазначає, що вказані обставини жодним чином не звільняють ПАТ «Миколаївбудтранс», як балансоутримувача захисної споруди, від обов`язку вживати заходи щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення спірної захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, що розташоване по вул. Космонавтів, 91, у м. Миколаєві.

Зважаючи на те, що за наслідком розгляду даної справи позивачем доведено факт допущення ПАТ «Миколаївбудтранс», як балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту №52279, протиправної бездіяльності у вигляді незабезпечення готовності до використання цієї захисної споруди за призначенням, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення поданого заступником прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва позову шляхом зобов`язання відповідача вжити заходів щодо приведення у належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 91.

В свою чергу у поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у несповіщенні судом ПАТ «Миколаївбудтранс» про розгляд справи № 400/668/23, що позбавило відповідача можливості подати відзив на позовну заяву та таким чином приймати участь у розгляді справи.

Надаючи оцінку вказаним доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне:

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 року було відкрито провадження у справі за поданим заступником прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління ДСНС у Миколаївській області позовом до ПАТ «Миколаївбудтранс» та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 262 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Згідно наказу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року № 16-о було тимчасово припинено відправку вихідної кореспонденції Миколаївського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 року було отримано представником ПАТ «Миколаївбудтранс» лише 25.04.2024 року о 17:08 год, тобто вже після ухвалення судового рішення у справі (17.04.2024 року).

В матеріалах справи відсутні докази отримання ПАТ «Миколаївбудтранс» ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 року та копії позовної заяви, поданої заступником прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління ДСНС у Миколаївській області раніше 25.04.2024 року.

Отже, на момент розгляду даної справи у суду першої інстанції були відсутні докази належного повідомлення відповідача у справі про перебування справи № 400/668/23 на розгляді в Миколаївському окружному адміністративному суді.

За положеннями ст. 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Частиною 3 цієї статті визначено, що учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 08 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Таким чином колегія суддів вважає, що відсутність доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні), свідчить про необізнаність ПАТ «Миколаївтрансбуд» щодо розгляду справи, в якій воно виступає відповідачем, що позбавило його права на надання своїх заперечень, доказів та міркувань з предмету спору.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що здійснення судом розгляду даної справи без належного сповіщення відповідача у справі про порушення справи свідчить про недотримання судом процесуальних положень КАС України. Вказані дії призвели до порушення права відповідача на справедливий розгляд справи, а також принципу змагальності сторін, офіційного з`ясування всіх обставин у справі. Наведене є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги не вжиття судом першої інстанції всіх можливих заходів щодо повідомлення ПАТ «Миколаївбудтранс» про розгляд справи №400/668/23 колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову заступника прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління ДСНС у Миколаївській області.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Миколаївбудтранс" задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до приватного акціонерного товариства "Миколаївбудтранс" про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати приватне акціонерне товариство Миколаївбудтранс (код ЄДРПОУ 01268242, вул. Космонавтів, 91, м. Миколаїв, 54028) вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 52279, що розташоване по вул. Космонавтів, 91 в м. Миколаєві.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук