Справа № 128/422/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/422/24

Головуючий у 1-й інстанції: Карпінська Ю.Ф.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

29 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача : Тимощука Є. С.

представника відповідача : Бахур В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову, а представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «MAN TGA 18.440» (а.с. 14).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричепу Н/ПР-контейнеровозу переобл. у н/причіп для перевезення контейнерів (одного типу 1А) марки «KOEGEL SN 24» д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 11).

24.11.2023 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольгою Володимирівною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00015097, якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінстративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн за те, що 22.11.2023 о 21 год 35 хв за адресою: М-06 км 24 + 100 (Київська область), на транспортному засобі MAN TGA 18.440 д.н.з. НОМЕР_4 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон (а.с. 7).

У спірній постанові, крім іншого, зазначені фактично зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь, відстань між вісями 1-2: 3600 2-3:5820 мм, 3-4:1310, 4-5:1320 мм, навантаження на вісь 1-7700 кг, 2-10500 кг, 3-9700 кг, 4-9800 кг, 5-9300 кг, загальна маса 47000 кг. Також зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса 42300 кг. Для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритно-вагових норм у постанові зазначається формула розрахунку. Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини Т3 600 мм, для параметру ширини ТЗ 100 мм, для параметру висоти Т3 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі Т3 16% від фактичного навантаження на осі.

З огляду на вказані у спірній постанові дані, враховуючи формулу розрахунку відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізними переїздами, перевищення навантаження на загальну масу транспортного засобу у даному випадку становило 5,75% (2,3 т).

На спростування оскаржуваної постанови позивачем у позові зазначено, що належний їй транспортний засіб MAN TGA 18.440, д.н.з. НОМЕР_4 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, який рухався на відповідній ділянці автодороги зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом марки «KOEGEL» д.н.з. НОМЕР_5 . Вважає, що оскільки транспортний засіб є контейнеровозом, посадова особа Державної служби України з безпеки на транспорті, складаючи оскаржувану постанову та проводячи розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, неправильно визначила тип автомобіля, врахувавши допустиму вагу не для контейнеровоза - 44 тони, а для вантажного сідлового тягача - 40 тон.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з фотознімків, наявних у матеріалах справи, встановлено, що вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру, не містив будь-якого маркування.

Позивачем будь-яких доказів щодо здійснення вантажного перевезення змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь доводів позивача, не надано.

Суд першої інстанції виходив з того, що спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз позивача переобладнаний для перевезення контейнерів типу 1А.

Враховуючи, що позивач здійснював перевезення без застосування універсального контейнера або змінного кузову в розумінні Правил, з огляду на відсутність договору про перевезення вантажу саме контейнером, а також опису вантажу, передбаченого додатком 8 (пункт 17.14. Правил №363), таке перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення, що, у свою чергу, виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т.

З наявних у справі доказів зовнішній вигляд транспортного засобу жодним чином не вказує на те, що це є універсальний автомобільний чи спеціальний контейнер.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до частини другої статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно з підпунктом «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів на дорогах державного значення допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль 18 тон; трьохвісний автомобіль 25 (26)* тон; чотирьохвісний автомобіль 32; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон; щодо комбінованих транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони; щодо автопоїздів: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

Диспозиція пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на момент фіксації правопорушення, передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Таким чином, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії СТР 149411 транспортний засіб MAN TGА 18.440 номерний знак НОМЕР_4 - спеціалізований вантажний сідловий тягач.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 транспортний засіб KOEGEL SN 24 номерний знак НОМЕР_3 - спеціалізований напівпричіп - контейнеровоз.

Частинами 2-4 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, колегія суддів встановила, що в оспорюваній постанові відсутня інформація про тип транспортного засобу, рух якого зафіксовано, з перевищенням параметрів, встановлених у п.22.5 ПДР.

Правильне встановлення типу транспортного засобу має істотне значення для застосування максимальних вагових параметрів, передбачених у п.22.5 ПДР, а отже і для встановлення об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Таким чином, при винесенні спірної постанови відповідач не врахував тип транспортного засобу KOEGEL SN 24 номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію є вантажним контейнеровозом - спеціалізований напівпричіп, а виходив з вимог здійснення виду вантажного перевезення, що суперечить п. 22.5 Правил дорожнього рух.

Водночас, положення пункту 22.5 Правил визначають різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що відповідачем встановлено рух транспортного засобу позивача із перевищенням максимальних вагових параметрів при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон з урахуванням даних автофіксації адміністративного правопорушення щодо кількості вісей тягача MAN TGА 18.440 номерний знак НОМЕР_4 , що також було встановлено з свідоцтва про реєстрацію цього ТЗ.

Відповідач під час розгляду справи не обґрунтував належними та допустимими доказами факту перевищення позивачем нормативів, встановлених підпунктом «б» пункту 22.5 Правил дорожнього рух, а саме 40 тон, згідно з належною класифікацією комбінованого транспортного засобу, рух якого зафіксовано, та який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем із контейнеровозом.

Колегія суддів враховує, що адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в автоматичному режимі у Порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт».

Водночас, зазначене не обмежує посадову особу Уктрансбезпеки у реалізації повноважень, передбачених пунктом 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі Інструкція №512), у тому числі щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та наявності фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі.

Відповідно до абзацу шостого пункту 2 розділу ІІ Інструкції №512 під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями пункту 4 розділу ІІ Інструкції опрацювання матеріалів інформаційного файлу здійснюється в один або два етапи (рівні) залежно від наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб або про особу, яка притягається до відповідальності, а також оцінки інших матеріалів інформаційного файлу у справі про адміністративне правопорушення.

На першому етапі (рівні) за результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа у разі потреби додаткової перевірки фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, відсутності достовірної та/або повної інформації щодо зафіксованого транспортного засобу, особи, яка притягається до відповідальності, постанову не виносить, а матеріали адміністративної справи невідкладно передає з використанням засобів системи на другий етап (рівень) іншій уповноваженій посадовій особі із зазначенням підстав передання для продовження їх розгляду шляхом детального опрацювання та уточнення наявних матеріалів інформаційного файлу, іншої інформації стосовно транспортного засобу та особи, яка притягається до відповідальності, отриманої із системи, з подальшим прийняттям відповідного рішення (підпункт 2 пункту 5 розділу ІІ Інструкції №512).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Інструкції №512 на другому етапі (рівні) уповноважена посадова особа опрацьовує не пізніше 2-х місяців з дня вчинення правопорушення, передані на розгляд з першого етапу (рівня) матеріали інформаційного файлу, аналізує їх та у разі потреби уточнює необхідні відомості для прийняття рішення у справі шляхом отримання інформації відповідно до законодавства та за результатами опрацювання приймає одне із рішень, передбачених у цьому пункті, у тому числі щодо закриття провадження у справі без винесення постанови з унесенням відповідної інформації до системи та накладенням кваліфікованого електронного підпису за наявності хоча б однієї з обставин, визначених статтею 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не довів наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АА№00015097, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП, прийнята без всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи та відповідного їм нормативно правового регулювання, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до положень статті 317 КАС України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25 липня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.11.2023 р. серія АА 3 00015097, складену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду ( контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольгою Володимирівною.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпеки () на транспорті витрати зі сплати судового збору в розмірі 1514,00 ( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно зі ст. 286 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.