Справа № 300/6393/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" жовтня 2024 р. справа № 300/6393/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка), в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника без врахування у 1,5- кратному обчисленні періодів страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 з 04.03.1983 по 31.12.1989 та з 01.01.1990 по 01.12.1994, заробленого в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі № 345/3302/15-а, яка набрала законної сили;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 з 05.03.2024 в розмірі 50% пенсії, яку отримував померлий годувальник на час настання смерті, з урахуванням до страхового стажу у пільговому обчисленні (один рік роботи як один рік шість місяців) періодів з 04.03.1983 по 31.12.1989 та з 01.01.1990 по 01.12.1994 як трудового стажу, заробленого ОСОБА_3 , в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі № 345/3302/15-а, яка набрала законної сили.
Адміністративний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 05.03.2024 переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при переведенні Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачці не враховано у 1,5 кратному обчисленні періоди страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 з 04.03.1983 по 31.12.1989 та з 01.01.1990 по 01.12.1994 в районі Крайньої Півночі, який йому було зараховано на підставі постанови Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі №345/3302/15-а. Представниця позивачки вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки визначення розміру пенсії у зв`язку із втратою годувальника проводиться від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя, тобто з фактичного її розміру. Зазначає, що оскільки позивачка звернулася за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір такої пенсії повинен обчислюватися, виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Відтак, просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
11.09.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивачці 21.03.2008 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», та 05.03.2024 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії позивачки обчислено від страхового стажу 31 рік 7 місяців 21 день. При переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховано в одинарному обчисленні, так як у матеріалах пенсійної справи годувальника відсутні будь-які документи, які б підтверджували дане зарахування у півторакратному розмірі. Представниця відповідача стверджує, що постанова Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі №345/3302/15-а на позивачку не поширюється, оскільки таке стосувалося безпосередньо годувальника ОСОБА_3 .
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяв, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з 21.03.2008 по 04.03.2024 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як одержувачка пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, що підтверджується матеріалами справи.
Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , а також зареєстрована з ним за однією адресою (а.17-18).
Відповідно до свідоцтва про смерть від 01.03.2024 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18 на звороті).
При цьому, до моменту смерті ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як одержувач пенсії за віком та отримував пенсію, виходячи із страхового стажу тривалістю 38 років 6 місяців (період з 04.03.1983 по 30.06.1987, з 01.07.1987 по 01.12.1994 було враховано в 1,5 кратному обчислені (а.с.37-38).
З розрахунку пенсії від 26.02.2024 вбачається, що розмір пенсійної виплати ОСОБА_3 становить 9375,61 грн (а.с.37).
За зверненням позивачки від 05.03.2024 до відповідача (а.с.68-69), ОСОБА_1 перейшла на пенсію в разі втрати годувальника, при цьому загальний розмір пенсії обчислено, виходячи із 50%, страховий стаж становить 31 рік 7 місяців 21 день, розмір пенсії з 05.03.2024 становить 4020,49 грн (а.с.63-64).
На адвокатський запит від 07.07.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило, що при переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника період роботи з 04.03.1983 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 01.12.1994 в районі Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховано в одинарному обчисленні, так як у матеріалах пенсійної справи годувальника відсутні будь-які документи, які б підтверджували дане зарахування у півтора кратному розмірі (а.с.33-36).
Позивачка, в інтересах якої діє представниця, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (надалі, також Закон № 1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 1 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно частини 1 статті 10 даного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються, серед іншого, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Частиною 3 статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Як передбачає частина 1 статті 37 вказаного Закону, пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
За змістом абзацу 1 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.
Виходячи з послідовного аналізу наведених правових норм, слід зазначити, що призначення особі пенсії по втраті годувальника можливе за одночасної наявності двох таких умов у їх сукупності - непрацездатність цієї особи (наявність інвалідності або досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону) та перебування на утриманні померлого годувальника (перебування на повному утриманні померлого годувальника або одержання від нього допомоги, що була постійним і основним джерелом засобів до існування). При цьому, обидві ці умови мають існувати саме на момент смерті годувальника.
Отже, непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, для якого його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, та який й сам одержує пенсію, має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, подавши при цьому відповідну заяву, документи про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших додаткових документів.
При цьому, суд зазначає, що отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя з фактичного її розміру.
Судом встановлено, що у зв`язку із відповідністю вищезазначеним умовам, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області переведено ОСОБА_1 з 05.03.2024 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Однак, як слідує із матеріалів справи, відповідачем при переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не враховано розмір пенсії померлого годувальника ОСОБА_3 , який фактично останній отримував до часу смерті.
З матеріалів справи вбачається, що період роботи годувальника ОСОБА_3 з 04.03.1983 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 01.12.1994 в районі Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, враховано до страхового стажу в кратному розмірі на підставі Постанови Калуського міськрайонного суду, яка набрала законної сили.
При цьому суд звертає увагу, що частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Як встановлено судом вище, постановою Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі №345/3302/15-а, зокрема, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі зарахувати ОСОБА_3 в пільговому обчисленні період роботи, з 04.03.1983р. по 31.12.1989 р. та з 01.01.1990 р. по 01.12.1994 р. як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі здійснити з 26 червня 2015 року ОСОБА_3 перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу за період роботи з 04.03.1983р. по 31.12.1989р. та з 01.01.1990р. по 01.12.1994р. як виробленого в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, та виплатити недоплачену з 26 червня 2015 року різницю між перерахованим та виплаченим розмірами пенсії.
З урахуванням вказаного, суд зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі № 345/3302/15-а, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.
З наведеного суд дійшов висновку, що оскільки на момент смерті ОСОБА_3 була призначена та виплачувалась пенсія за віком з урахуванням періодів роботи з 04.03.1983 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 01.12.1994 в районі Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі в 1,5 розмірі, то виплата пенсії позивачці у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись у відповідному відсотковому співвідношенні до пенсії, яку отримував померлий годувальник саме на час настання смерті, в тому числі з урахуванням наведених вище періодів роботи в кратному розмірі.
Як уже зазначалось судом, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа.
Вказані періоди страхового стажу визначали розмір пенсії годувальника і не оспорювались на момент його смерті, а тому підлягають врахуванню в 1,5 розмірі при обчисленні розміру пенсії в зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 .
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відтак, суд дійшов висновку про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо обчислення та виплати позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника без врахування у 1,5 кратному обчисленні періодів страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 з 04.03.1983 по 31.12.1989 та з 01.01.1990 по 01.12.1994, заробленого в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі № 345/3302/15-а, яка набрала законної сили; протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 з 05.03.2024 в розмірі 50% пенсії, яку отримував померлий годувальник на час настання смерті, з урахуванням до страхового стажу у пільговому обчисленні (один рік роботи як один рік шість місяців) періодів з 04.03.1983 по 31.12.1989 та з 01.01.1990 по 01.12.1994 як трудового стажу, заробленого ОСОБА_3 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі № 345/3302/15-а, яка набрала законної сили.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, до стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 належать судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн, понесення яких підтверджується квитанцією від 21.08.2024, яка міститься серед матеріалів справи.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника без врахування у 1,5- кратному обчисленні періодів страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 з 04.03.1983 по 31.12.1989 та з 01.01.1990 по 01.12.1994, заробленого в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 23.10.2015 у справі № 345/3302/15-а, яка набрала законної сили;
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.