Справа № 160/7470/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2024 року м.Дніпросправа № 160/7470/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 160/7470/24 (суддя Калугіна Н.Є., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) було задоволено. Так, суд:

- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач) від 06.12.2023 №41 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі ім. Леніна з 01.05.1983 по 14.06.1988 та період роботи у колгоспі ім. Україна з 15.06.1988 по 04.02.1997;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 04.12.2023, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі відповідач зазначив, що підставою не зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача є помилки в заповненні її трудової книжки. Так, записи про трудову діяльність у колгоспі не містять підстав із зазначенням номеру та дати документа. Оскільки в трудовій книжці позивача містяться неточні записи про періоди її роботи, у зв`язку з відсутністю засвідчення вказаних записів печаткою підприємства, позивачу необхідно було надати органу Пенсійного фонду для підтвердження трудового стажу документи, визначені п. 3 Порядку № 637, які містять відомості про періоди роботи. Також, позивачем не надано архівні довідки щодо підтвердження періодів роботи в колгоспі ім. Леніна та колгоспі ім. Україна.

Таким чином, рішення відповідача, що оскаржила позивач є вірним та обґрунтованим, а у суду не було законних підстав для його скасування і, відповідно, для задоволення позовних вимог.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористалася.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 04.12.2023 ОСОБА_1 після досягнення 60 років, звернулася до Пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 06.12.2023№ 41 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком. Згідно змісту вказаного рішення: страховий стаж ОСОБА_1 складає 7 років 11 місяців 20 днів. До страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки колгоспника від 05.05.1983 серії НОМЕР_1 періоди роботи у колгоспі ім. Леніна з 01.05.1983 по 14.06.1988, у колгоспі ім. Україна з 15.06.1988 по 04.02.1997, оскільки записи про трудову участь у колгоспі не містять підстав із зазначенням номеру та дати документа, довідка про встановлений та фактично виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві заявницею не надавалася. Заявниця не має права на пенсійну виплату. Право на призначення пенсії може бути переглянуто за умови підтвердження неврахованих періодів роботи.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, яким позовні вимоги позивача були задоволені, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 24 Закону № 1058 встановлено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно з ч.2, ч.4 ст.24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 3 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом:

а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

За приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412), (надалі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2, 2.3 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктом 2.9 Інструкції № 162, у розділі Відомості про роботу, трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким недійсний. Прийнятий за такою професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення та переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, встановленого органом з розгляду трудових спорів, та відновлення на колишній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то недійсний, відновлений на колишній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за таким-то недійсний, звільнений..." і вказується нове формулювання.

Відповідно до п. 2.26 Інструкції № 162, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови визначено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні норми визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Відповідно до пункту 2.14-2.15 Інструкції №58, 2.14. У графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Суд встановив, що згідно копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 позивач була працевлаштована та працювала у наступних спірних періодах:

- 01.05.1983 прийнята в члени колгоспу ім. Леніна (наказ № 5 від 12.05.1983);

- 14.06.1988 звільнена з членів колгоспу ім. Леніна (ріш заг зборів №3 17.05.1988, ріш облвиконкому №241 від 06.09.1988);

- 15.06.1988 прийнята на роботу в колгосп Україна за професією зоотехнік (наказ № 1 від 15.06.1988);

- 01.09.1988 переведена на роботу в колгоспі Україна бухгалтером (наказ № 4 від 20.08.1988);

- 1980 вступила до Новомосковського радгосп-технікуму МСГУРСР (диплом ЕТ №884082);

- 01.04.1983 закінчила повний курс радгосп-технікуму по спеціальності зоотехніка;

- 04.02.1997 звільнена з роботи касира КСП Україна на підставі Указу Президента України Про порядок паювання землі переданої у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям (наказ №2 від 04.09.1997)

Інші періоди роботи позивача, що зазначені у трудовій книжці не є спірними у даній справі.

Колегія суддів погоджується із висновками суду, що усі записи в трудовій книжці внесені розбірливо, зрозуміло, з посиланням на накази та інші документи, як на підставу внесення запису. При цьому, не зважаючи на недотримання хронологічного порядку ведення трудової книжки, можливо встановити відповідні періоди роботи та підстави внесених записів.

Згідно сторінок 18, 19 трудової книжки позивача, графа трудова участь у громадському господарстві містить інформацію про мінімум трудової участі у громадському господарстві та фактичне виконання позивачем мінімуму трудової участі у громадському господарстві. З огляду на ці відомості, позивачем виконаний в повному обсязі мінімум трудової участі у громадському господарстві. При цьому, згідно графи на підставі чого внесена запис (документ і його номер) за всі періоди відображена певна інформація.

Отже, період роботи позивача у колгоспі ім. Леніна з 01.05.1983 по 14.06.1988, період роботи у колгоспі ім. Україна з 15.06.1988 по 04.02.1997 підтверджується записами трудової книжки та інформацією, наведеною у графі трудова участь в громадському господарстві.

В спірному випадку відсутні підстави вважати, що записів трудової книжки позивача недостатньо для зарахування спірних періодів роботи позивача у колгоспах ім. Леніна та України до її трудового та страхового стажу. З огляду на це, вимоги відповідача про необхідність надання позивачем довідки для підтвердження вказаних періодів роботи у колгоспах є безпідставними.

Згідно з позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Помилки в заповненні трудової книжки та недотримання роботодавцем встановленого на той час порядку заповнення трудової книжки не можуть нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

З огляду на викладене, суд дійшов правильних висновків, що періоди роботи ОСОБА_1 у колгоспі ім. Леніна з 01.05.1983 по 14.06.1988, та у колгоспі ім. Україна з 15.06.1988 по 04.02.1997, підтверджуються записами її трудової книжки, а тому підлягають зарахуванню до загального страхового стажу.

Рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії з підстав незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі ім. Леніна з 01.05.1983 по 14.06.1988, у колгоспі ім. Україна з 15.06.1988 по 04.02.1997, є протиправним, оскільки судом встановлено, що такі періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Також колегія суддів погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача, шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 04.12.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 160/7470/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак