Справа № 400/207/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/207/24

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

повний текст судового рішення

складено 09.08.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФ) та просив:

- визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови у внесенні змін до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2008р. по 31.12.2009р.;

- зобов`язати ГУПФ внести зміни до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача шляхом внесення відомостей про зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2008р. по 31.12.2009р..

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до ГУПФ із заявою про отримання індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5). Отримавши форму ОК-5, він дізнався, що до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не включено внески, які сплачені ним за період з 01.01.2008р. по 31.12.2009р.. У вказаний період позивач займався підприємницькою діяльністю як фізична особа - підприємець і перебував на спрощеній системі оподаткування.

В червні 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати сплату ним як ФОП єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування у 2008-2009 роках, та внести в систему персоніфікованого обліку ПФУ відомості про сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування за період 01.01.2008 по 31.12.2009 роки.

Відповідач листом від 06.07.2023 року відмовив позивачу у внесенні відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тим, що він не здав звіти за 2008-2009 роки та з 02.04.2014 року не здійснює підприємницьку діяльність (друга реєстрація з 01.12.2017р., припинено 25.03.2019р.), і оскільки позивач позбавлений статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, то для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заначений період діяльності немає законодавчих підстав, а відтак подання звітності за період 2008- 2009р.р. є неможливим.

Для підтвердження сплати єдиного внеску за вказаний період позивач звернувся до ГУ ДПС у Миколаївській області. У зв`язку з тим, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013р. та Указу Президента від 24 грудня 2013 року «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» органами Міндоходів розпочато адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування починаючи з 2013 року, ГУ ДПС у Миколаївській області повідомило, що інформація щодо сплати позивачем єдиного внеску за період з 01.01.2008 по 31.12.2009 р.р. в податкових органах відсутня та зазначено, що у вказаний період позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, протягом 2008-2009 років перебував на спрощеній системі оподаткування і ним сплачувався єдиний податок за ставкою: 2008 рік: січень-грудень по 140 грн щомісячно; 2009 рік: січень-грудень по 200 грн щомісячно. Також, у позивача частково збереглись квитанції про сплату єдиного податку та єдиного внеску за період з 01.01.2008р. по 31.12.2009р., копії яких позивач надавав відповідачу.

В листопаді 2023 року позивач повторно звернувся до ГУ ДПС у Миколаївській області з проханням надати інформацію чи нараховувались органами Державної податкової служби позивачу штрафи за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків за період з 09.02.2007 по 02.04.2014 роки.

ГУ ДПС у Миколаївській області листом від 17.11.2023 року повідомило, що адміністрування єдиного внеску органами податкової служби області розпочато лише з 01 жовтня 2013 року і запропоновано звернутись до органів Пенсійного фонду.

У листопаді 2023 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію чи нараховувались органами Пенсійного фонду позивачу штрафи за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків за період з 09.02.2007 по 02.04.2014 роки та чи проводилась перевірка органами Пенсійного фонду правильності та повноти сплати позивачем страхових внесків за період з 09.02.2007 по 02.04.2014 роки та чи накладався органами відповідача на позивача штраф за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством у період з 09.02.2007 по 02.04.2014 роки.

Листом від 21.11.2023 року відповідач повідомив, що за період здійснення підприємницької діяльності з 09.02.2007 по 02.04.2014 роки Пенсійний фонд до позивача не застосовував штрафи, фінансові санкції та пені за несплату (неперерахування) або невчасну сплату (невчасне перерахування) страхових внесків та за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством до органів Пенсійного фонду.

01.04.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис №5004068 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за власним рішенням фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .. Отже, оскільки позивач не притягувався органами Пенсійного фонду та органами ДПС до відповідальності за період з 09.02.2007 по 01.04.2014 року (дати початку та припинення підприємницької діяльності), то ним були сплачені всі необхідні платежі та подані всі необхідні звіти.

Вважаючи відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про зарахування до його страхового стажу для визначення права на пенсію відповідно до законодавства періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2008р. по 31.12.2009р. такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що у спірний період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, сплачував фіксований податок у порядку та розмірах, визначених чинним на той час законодавством.

При цьому, суд зазначив, що відмова відповідача у внесенні змін до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2008р. по 31.12.2009р. є протиправною.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI), який набрав чинності з 01.01.2011.

Статтею 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Частинами 1, 2, 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Слід зауважити, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

При цьому, варто зазначити, що діючим в 2006-2007 роках Законом України від 13.02.1998р. за №129/98 (129/98-ВР) «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» було передбачено перерахування 10 % від суми фіксованого податку до Пенсійного фонду, а 90% - до місцевого бюджету.

Відповідно до діючого на той період наказу Міністерства фінансів України №233 від 10.11.1998р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 листопада 1998 року за №741/3181 «Про затвердження Порядку перерахування до Пенсійного фонду України 10 відсотків від сум фіксованого податку, що надходять до відповідних місцевих бюджетів» був визначений механізм відрахування коштів до Пенсійного фонду України від сум фіксованого податку. У зв`язку з одночасною дією у 2004-2010 роках Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» сума коштів від сплаченого фіксованого (10%) податків зараховувалася в рахунок сплати страхових внесків в розмірах, що не забезпечували мінімальний страховий внесок.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, у спірний період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, сплачував фіксований податок у порядку та розмірах, визначених чинним на той час законодавством. Частина коштів, розмір яких встановлювався чинними на той час нормативно-правовими актами, перераховувалась до Пенсійного фонду України.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач добросовісно сплачував всі необхідні внески, проте, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо страхового стажу позивача за вказаний період відсутні будь-які відомості та, як наслідок, відсутні відомості про здійснення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування.

Відповідно до п.2 розд.IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме, зокрема: персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно- правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності; відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Відповідно до пункту 4 розділу IV «Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014р. №10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018р. №8-1), у разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником.

У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили. Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо неподання позивачем звітності, оскільки листом Пенсійного фонду України від 16.03.2009р. №4323/03-30 зазанчено, що фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), річний звіт про нараховані та сплачені суми фіксованого розміру страхових внесків за формою згідно з додатком 26 до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою Правління ПФУ 19.12.03 №21-1 (z 0064-04) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.04 за №64/8663, за 2008 рік не подають, оскільки фіксований розмір страхових внесків у зазначеному році законодавством не було встановлено.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що відмова відповідача у внесенні змін до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року є протиправною.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук