Справа № 120/330/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/330/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

30 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2024 року, позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Тульчинської міської ради, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови від 05.10.2023 №07-03-456 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »; стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000,50 грн та сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 20 травня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване розпорядження не містить чіткого формулювання суті та обставин допущеного дисциплінарного проступку. В резолютивній частині констатується факт порушення загальних правил етичної поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування без конкретизації яких саме, а також вказується «невиконання інших завдань та доручень керівника відділу земельних відносин».

На думку апелянта, в даному випадку відсутнє викладення об`єктивної сторони дисциплінарного проступку, а також обґрунтування обрання виду стягнення, в свою чергу посилання на норми закону в розпорядженні не є свідченням обґрунтованості такої догани.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не досліджувались обставини, що призвели до проведення даного розслідування, моральний та фізичний стан позивача, а також наявність шкідливих наслідків проступку для роботи в цілому, організації та причинний зв`язок між цими наслідками та поведінкою порушника.

Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що в акті службового розслідування наявні посилання на пояснення свідка, яка на момент конфліктної ситуації взагалі не працювала в міській раді. При цьому, працівника відділу, яка була присутня і в подальшому допомагала позивачу під час отримання медичної допомоги, для надання свідчень на комісію не запрошували.

Апелянт також зауважує, що в оскаржуваному рішенні відсутні висновки стосовно обставин, які викладені позивачем в доповідній записці та поясненнях щодо порушень в.о. начальника відділу вимог законодавства, а також висновки щодо неналежного проведення службового розслідування відносно в.о. начальника відділу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з січня 2023 року працює на посаді спеціаліста І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради.

26.09.2023 Тульчинським міським головою, на підставі доповідних записок в.о. начальника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 та спеціаліста І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради Клапай К.В. прийнято розпорядження за № 07-03-433 Про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Розпорядженням Тульчинського міського голови від 29.09.2023 за №07-03-443 продовжено строк проведення службового розслідування за розпорядженням міського голови від 26.09.2023 №07-03-433 на три робочих дні з 02.10.2023 по 04.10.2023 включно.

За результатами проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування від 03.10.2023.

В резолютивній частині акту службового розслідування зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено порушення спеціалістом І категорії відділу земельних відносин ОСОБА_1 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затвердженими наказом Національного агентства України з питань державної служби від 28 квітня 2021 року №72-21, з якими вона ознайомилася та зобов`язалася дотримуватися, відповідно до розпорядження міського голови від 01.12.2021 року № 08-04-135 Про ознайомлення посадових осіб Тульчинської міської ради із оновленими Загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування та порушення нею п.6 її Посадової інструкції, а саме недотримання правил етичної поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування, невиконання інших завдань та доручень керівника відділу, керуючись ст. 147 КЗпП України, ст. 7 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, рекомендувати міському голові притягнути ОСОБА_1 , спеціаліста І категорії відділу земельних відносин до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Стосовно встановлення факту мобінгу в.о. начальника відділу земельних відносин ОСОБА_2 відносно спеціаліста 1 категорії відділу земельних відносин ОСОБА_1 , відповідно до Закону України № 2759-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню) повідомлено, що особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.

З Актом службового розслідування від 03.10.2023 позивача ознайомлено 03.10.2023, що нею не заперечується та підтверджується проставленим на примірнику долученого до позовної заяви Акту власноруч проставленого підпису.

На підстав Акту проведеного службового розслідування від 03.10.2023 Тульчинським міським головою 05.10.2023 винесено розпорядження Про оголошення догани ОСОБА_1 , з яким позивач ознайомилась 06.10.2023, про що вказала в позовній заяві.

Не погоджуючись з оскаржуваним розпорядженням, позивач звернулась з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами проведеного службового розслідування, розпорядженням Тульчинського міського голови від 05.10.2023 №07-03-456 "Про оголошення догани ОСОБА_1 " позивача притягнуто до відповідальності та оголошено догану за недотримання ОСОБА_1 Загальних правил етичної поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування, невиконання інших завдань та доручень керівника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради.

Суд першої інстанції встановив, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були обставини щодо порушення позивачем ст. 8 Загальних правил етичної поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування та невиконання інших завдань та доручень керівника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради.

Пунктом 6 частини І статті 8 Закону України №2493-III передбачено, що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування, зокрема, є шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Так, однією з підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було звернення її безпосереднього керівника (в.о. керівника), в яких останній повідомив про порушення ОСОБА_1 правил етичної поведінки, які виразилися, зокрема, у вжитті нецензурної лексики у відповідь на прохання підготувати певну інформацію.

Суд першої інстанції врахував, що позивач не заперечує того, що при спілкуванні з в.о. керівника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 її поведінка не відповідала Загальним правилам етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування. Проте, допущену поведінку позивач, як в наданих під час проведення службового розслідування письмових поясненнях, так і в позовній заяві виправдовує провокаційними вимогами в.о керівника відділу земельних відносин ОСОБА_2 підготувати інформацію, формування якої не віднесено до її безпосередніх посадових обов`язків, а також погіршенням самопочуття. При цьому, вказуючи на те, що розробки/підготовки Порядку денного засідання постійної комісії, відповідно до посадової інструкції, не належать до її повноважень, позивач зазначила, що неодноразово здійснювала підготовку відповідних документів.

Враховуючи встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що позивач, спеціаліст І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради, як посадова особа місцевого самоврядування не дотрималась положень чинного законодавства, що регламентує правила етичної поведінки посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Щодо посилань позивача з приводу ігнорування відповідачів її аргументів з приводу протиправних дій (неналежного виконання) в.о. керівника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 власних посадових обов`язків та некоректної поведінки, то суд відмічає, що предметом розгляду в межах даної адміністративної справи є розпорядження Тульчинського міського голови від 05.10.2023 №07-03-456, про застосування саме до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а не дії відповідача щодо не притягнення до відповідальності безпосереднього керівника позивача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим, враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне,

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 та 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 р. № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно ст. 4 Закону №2493-III одним із основних принципів, на яких здійснюється служба в органах місцевого самоврядування, є підконтрольність, підзвітність, персональна відповідальність за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків.

Статтею 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III передбачено, що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є:

додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування;

додержання прав та свобод людини і громадянина;

збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню;

постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі;

шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування;

недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III визначено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 147 Кодексу законів про працю України, затвердженого Законом від 10 грудня 1971 року № 322-VIII (далі КЗпП України), за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення.

Органи, правомочні застосовувати дисциплінарні стягнення, визначені статтею 147-1 КЗпП України, відповідно до якої дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Цією ж статтею передбачено, що на працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 148 цього ж Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, зокрема: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

З аналізу наведених вище норм слідує, що дисциплінарне стягнення це передбачена законом міра примусу, що застосовується уповноваженим органом до працівника, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для правомірного застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності.

Поряд з тим, процедура дисциплінарного провадження як процес дослідження обставин дисциплінарного проступку, визначення його наслідків та доведення вини особи, зокрема, повинна бути достатньо прозорою, задля того, щоб і сама особа, яка притягується до дисциплінарної відповідальності, та орган, що застосовує дисциплінарне стягнення, а також суд, перевіряючи законність накладення дисциплінарного стягнення, могли з`ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого рішення, та надати їм оцінку.

При цьому, рішення, прийняте за наслідками такого дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали значення для його прийняття.

Колегія суддів зазначає, що процедуру проведення службового розслідування стосовно осіб, на яких поширюється дія Закону України Про запобігання корупції визначає Порядок проведення службового розслідування, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 (далі - Порядок №950).

Пунктом 2 Порядку №950 передбачено, що службове розслідування може бути проведено в разі:

- невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особою, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також недодержання вимог законодавства;

- внесення подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконанню вимог Закону в інший спосіб;

- вимоги особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щодо зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

У випадку, передбаченому абзацом третім цього пункту, службове розслідування проводиться за фактом виявленого порушення або стосовно особи, яка вчинила таке порушення.

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Дія цього Порядку не поширюється на: державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту; осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов`язки яких в частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами.

У відповідності до пункту 4 Порядку проведення службового розслідування №950 рішення про проведення службового розслідування приймає орган (посадова особа) (далі - суб`єкт призначення), якому (якій) відповідно до законодавства надано повноваження призначати на посаду та звільняти з посади особу, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, або керівник органу, підприємства, установи, організації, в якому (яких) виявлено порушення (далі - керівник органу).

Пунктом 5 Порядку №950 передбачено, що рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Період проведення службового розслідування не охоплює час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших поважних причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.

Приписами пункту 11 Порядку №950 визначено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування;

3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування;

4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять;

5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

6) користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого нею представника.

Згідно із п.12 Порядку №950 за результатами службового розслідування комісія з проведення службового розслідування складає акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), найменування посади, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування (якщо службове розслідування проводилося стосовно особи); заяви, клопотання, пояснення щодо предмета службового розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, заходи, вжиті або запропоновані до його усунення, чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції про усунення виявлених порушень та притягнення (за наявності підстав) винних осіб до відповідальності згідно із законом.

У разі наявності обґрунтованих пропозицій про притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія з проведення службового розслідування пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законом.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення комісія з проведення службового розслідування повинна враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Пунктом 13 Порядку №950 визначено, що акт службового розслідування підписує голова, інші члени комісії з проведення службового розслідування, і він подається на розгляд суб`єкту призначення або керівнику органу в одному примірнику.

Відповідно до п.14 акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі доповідних записок в.о. начальника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради Теплого А.М. та спеціаліста І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради Клапай К.В., з метою встановлення фактів, зазначених заявниками, Тульчинським міським головою прийнято розпорядження за № 07-03-433 Про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В подальшому, строк проведення службового розслідування відповідачем було продовжено на підставі розпоряджень міського голови від 29.09.2023 №07-03-443, який в сукупності не перевищив двох місячного строку, згідно Порядку №950.

Пунктом 1 розпорядження Тульчинського міського голови від 03.10.2023 №07-03-453 затверджено акт службового розслідування стосовно посадових осіб відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України, ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», розпорядження Тульчинського міського голови від 26.09.2023 №07-03-433 «Про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб відділу земельних відносин Тульчинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » за недотримання Загальних правил етичної поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування, невиконання інших завдань та доручень керівника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради, розпорядженням Тульчинського міського голови від 05.10.2023 №07-03-456 оголошено ОСОБА_1 , спеціалісту І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради, догану.

З матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були обставини щодо порушення позивачем Загальних правил етичної поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування та невиконання інших завдань та доручень керівника відділу земельних відносин Тульчинської міської ради.

Зокрема, зі змісту Акту службового розслідування судом встановлено, що під час надання членам комісії усних пояснень спеціаліст 1 категорії відділу земельних відносин ОСОБА_1 підтвердила факт вживання нецензурної лексики у спілкуванні з виконуючим обов`язки начальника відділу земельних відносин ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується також поясненнями інспектора із землевпорядкування даного відділу ОСОБА_4 .

В свою чергу, наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 затверджено Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, діяльність яких спрямована на служіння народу України і територіальній громаді шляхом забезпечення охорони та сприяння у реалізації прав, свобод і законних інтересів людини і громадянина.

Пунктом 1 розділу ІІ Загальних правил визначено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування, з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб.

Пунктом 3 вказаного розділу встановлено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані у своїй поведінці не допускати, зокрема, використання нецензурної лексики, підвищення інтонації.

Пунктом 6 частини І статті 8 Закону України №2493-III передбачено, що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування, зокрема, є шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 38 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що посадові особи органів місцевого самоврядування під час виконання свої службових повноважень зобов`язані неухильно дотримуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.

Враховуючи викладені вище норми чинного законодавства, а також обставини, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, що не спростовано під час розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, спеціаліст І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради, як посадова особа місцевого самоврядування не дотрималась положень чинного законодавства, що регламентує правила етичної поведінки посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Щодо іншого порушення, встановленого в акті службового розслідування, а саме невиконання інших завдань та доручень керівника відділу, колегія суддів зазначає, що пунктом 6 Посадової інструкції спеціаліста І категорії відділу земельних відносин Тульчинської міської ради, з якої позивач ознайомлена 06.01.2023 під особистий підпис, визначені умови служби, а саме: дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, правил етичної поведінки, виконавської дисципліни органу місцевого самоврядування; забезпечувати виконання інших завдань та функцій в межах компетенції відділу, доручень керівника відділу, керівництва органу місцевого самоврядування; нести відповідальність згідно чинного законодавства за неякісне чи несвоєчасне виконання посадових обов`язків.

Надаючи оцінку викладеному, колегія суддів вважає, що хоча перелік основних посадових обов`язків спеціаліста І категорії відділу земельних відносин є вичерпним та не передбачає виконання інших доручень керівника відділу, пункт 6 посадової інстанції, який встановлює умови служби, визначає виконання інших завдань та функцій в межах компетенції відділу, доручень керівника відділу, керівництва органу місцевого самоврядування.

Отже, оскільки як письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 74), так і актом службового розслідування, підтверджується факт невиконання доручення керівника відділу, що передбачено посадовою інструкцією спеціаліста І категорії відділу земельних відносин, вказане свідчить про порушення позивачем вимог посадової інструкції.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що в акті службового розслідування наявні посилання на пояснення свідка, яка на момент конфлікту не працювала в міській раді, а працівник відділу, яка була свідком подій та допомагала позивачу під час отримання медичної допомоги, для надання свідчень на комісію не запрошували, колегія суддів зазначає, що п. 11 Порядку №950 визначено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право, зокрема звертатися із клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції не здобуто доказів, які б підтверджували той факт, що позивач зверталась до комісії з клопотанням про допит свідка для надання свідчень.

В постанові від 28 квітня 2022 року у справі №240/10485/19, аналізуючи пункти Порядку №950, Верховний Суд зробив висновок, що членам комісії надано право отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, інших працівників органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, усні чи письмові пояснення, консультації спеціалістів з питань службового розслідування. Водночас особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування. Крім того, члени комісії в акті за результатами службового розслідування зазначають, зокрема, про притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством. За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає відповідне рішення, яке може бути оскаржено особою, стосовно якої проведено службове розслідування, згідно із законодавством.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що в акті службового розслідування не зазначено окремих обставин, а саме, посади, прізвища, ім`я та по батькові, року народження, освіти, строку перебування на займаній посаді, стосовно якої проведено службове розслідування; обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причин та умов, що призвели до порушення, вжитих та запропонованих заходів для їх усунення; обґрунтованих пропозицій щодо усунення виявлених порушень, колегія суддів зазначає, що не зазначення вказаних обставин не може свідчити про невідповідність акта службового розслідування вимогам Порядку №950, оскільки досліджуючи зміст акту службового розслідуванні від 03.10.2023 судом встановлено, що даний документ містить підстави, виклад обставин, посилання на пояснення особі, стосовно яких проведено службове розслідування, та свідків, зазначення про надання письмових пояснень, а також пропозиції щодо застосування виду дисциплінарного стягнення згідно ст. 147 КЗпП.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що службове розслідування мало відбутись відносно двох працівників міської ради, про що свідчить зміст розпорядження міського голови від 26.09.2023 №07-03-433 «Про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб відділу земельних відносин Тульчинської міської ради Теплого А.М. та ОСОБА_1 », колегія суддів зазначає, що суд надає оцінку обставинам, які слугували підставою для прийняття розпорядження Тульчинського міського голови від 05.10.2023 №07-03-456 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »

З огляду на вказане вище, суд не бере до уваги аргументи апелянта щодо переліку порушень вимог законодавства, допущенних в.о. начальником відділу Теплим А.М., викладених в доповідній записці та поясненнях ОСОБА_1 , оскільки вказане не входить до предмета доказування в межах спірних правовідносин.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.