Справа № 494/1645/24
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
31.10.2024
Справа № 494/1645/24
Провадження № 2-а/494/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Станілевич А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Дьоміної Т.В.,

представника відповідача Тимчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову № 908 від 13.08.2024 року, винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначає, що 30серпня 2024 року, він дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 склав відносно нього постанову №908 від 13.08.2024 року. Стверджує, що позивачем 14.06.2023 року було подано заяву на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , до даної заяви була надана довідка МСЕК від 12.06.2023 року, в даній довідці містяться відомості про дату народження наявність групи інвалідності позивача. Дана заява була отримана представником відповідача 14.06.2023 року.

Крім того, 14.06. 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було додатково надано направлення на проходження ВЛК, ОСОБА_1 21.06.2023 року пройшовши дану ВЛК позивачеві у військовому квитку поставили відмітку виключений з обліку на підставі висновку ВЛК за ст. 39 «а» не придатний до військової служби.

12.08.2024 року позивачу зателефонували представники місцевої поліції та повідомили, що ОСОБА_1 знаходиться в розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня ОСОБА_1 з`явився до відповідача, на що йому повідомили з`явитися 13.08.2024 року на комісію, того ж дня ОСОБА_1 надав нову довідку МСЕК для відома. 13.08.2024 року позивач повторно з`явився до відповідача та у його присутності почали складати протокол про адміністративне правопорушення. 30.08.2024 року позивачу зателефонували з ІНФОРМАЦІЯ_2 на його особистий номер та попросили з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вручили оскаржувану постанову. Також стверджує, що відповідачем не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, позивач вважає постанову незаконною та просить таку скасувати.

Представник відповідач подав відзив на позовну заяву, в такому зазначив, що з довідки до акту огляду МСЕК серії ААГ № 495759 від 12.06.2023 інвалідність ОСОБА_1 встановлено до 01.07.2024, тобто 14.06.2023 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про відстрочку, до якої було додано довідку МСЕК від 12.06.2023, отже, за наявними даними, наданими позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії інвалідності у нього сплив 01.07.2024. 13.08.2024 позивач подав голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про оформлення йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та до заяви додав довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 886859 від 24.06.2024 відповідно до якої йому встановлено II групу інвалідності до 01.07.2026. Отже, в порушення вимог ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 8 пункту 1 Додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 позивач не повідомив протягом семи днів ІНФОРМАЦІЯ_4 про продовження йому строку інвалідності до 01.07.2026 згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 886859 від 24.06.2024 так як, за останніми даними наданими позивачем строк дії інвалідності становив до 01.07.2024.

Таким чином, представник відповідача вважає, що постанова № 908 від 13.08.2024, по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, стосовно громадянина ОСОБА_1 , винесена тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ІНФОРМАЦІЯ_6 у передбаченому чинним законодавством України порядку.

Ухвалою судді від 02.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач та його представник у судове засідання з`явились, надали пояснення на підтримку заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання з`явився надав пояснення на підтримку поданого відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 13 серпня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ІНФОРМАЦІЯ_6 було винесено постанову № 908 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

У цій постанові зазначається: « в порушення вимог ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, підпункту 8 пункту 1 Додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, пункту 17 статті 7 ЗУ «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» ОСОБА_1 не повідомив особисто в семиденний термін ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміни стану здоров`я, а саме отримання 24.06.2024 року 2 групи інвалідності.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Підпунктами 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487), встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Відповідно до ст. 8 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтю 210 КпАП України доповнено фактично частиною 3 згідно із Законом України №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (цю статтю було викладено у новій редакції). Зазначений закон набрав чинності 19 травня 2024 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, у новій редакції викладено ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме встановлено, що громадяни зобов`язані, зокрема, інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Тобто, зазначені дані необхідно було оновити до 16 липня 2024 року.

Так позивачем 14.06.2023 року було подано заяву на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , до даної заяви була надана довідка МСЕК №495759 від 12.06.2023 року, в даній довідці містяться відомості про дату народження, наявність 2 групи інвалідності позивача. Дана заява була отримана представником відповідача 14.06.2023 року, що вбачається з вхідного штампу на примірнику позивача.

З довідки ГУ Пенсійного фонду в Одеській області від 13.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання з 12.06.2023 року по 30.06.2026 року.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №7054 від 19.08.2024 року ОСОБА_1 1983 року народження надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до 09.11.2024 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю.

13.08.2024 року позивачем було повторно подано заяву на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , до даної заяви була надана довідка МСЕК №886859 від 17.06.2024 року, в даній довідці містяться відомості про дату народження наявність 2 групи інвалідності позивача. Дана заява була отримана представником відповідача ОСОБА_3 , що вбачається з його особистої розписки на примірнику позивача.

З вказаного випливає, що позивачу 17.06.2024 року повторно було підтверджено другу групу інвалідності і зміни з 14.06.2023 року у цій частині (в стані здоров`я) у нього не відбулись, а відтак в нього не було обов`язку повідомляти в семиденний строк відповідача про отримання другої групи інвалідності.

Окрім того, як вбачається з військового квитка позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , оглянутого судом в судовому засіданні (копія якого долучена до матеріалів справи) сторінка 26, ОСОБА_1 виключений з військового обліку на підставі висновку ВЛК за ст. 39 «а» не придатний до військової служби нак. МОУ №402 від 2008 року. Даний запис засвідчений 22.06.2023 року підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та печаткою відповідача. А відтак, позивач взагалі не підпадає під дію ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки вказана норма стосується призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за порушення якої його було притягнуто до відповідальності. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних фактів представником відповідача не надано суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому представником позивача була надіслано примірник позовної заяви, що вбачається з квитанції долученої представником позивача. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності і вчинення останнім вищезазначеного адміністративного правопорушення, а також не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

За подання позовної заяви позивач був звільнений від оплати судового зборуна підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з наявністю інвалідності другої групи.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову № 908 від 13.08.2024 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника Олега Номеровського, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Панчишин А.Ю.