Справа № 620/9104/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 жовтня 2024 року Чернігів Справа № 620/9104/24
Чернігівський окружний адміністративний суд, під головування судді Житняк Л.О., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю.

Від позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу та витрат, понесених при оплаті послуг поштового зв`язку.

Вирішуючи вказану заяву, суд враховує таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) суд, що ухвалив судове рішення, може, в тому числі, за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч.3 ст.252 КАСУ).

Так, право на правову допомогу гарантовано ст.ст.8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009 та від 11.07.2013 №6-рп/2013.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ч.1 ст.132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).

За змістом ст.134 КАСУ, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, суд не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновок Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, викладений у постанові від 03.10.2019).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем подано відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому він просить відмовити позивачу в задоволенні заяви.

Так, відповідно до ч.7 та ч.9 ст.139 КАСУ розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 в справі №755/9215/15-ц також вказала на те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (в даному випадку частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16.04.2019 у справі №817/1889/17.

Суд зазначає, що заява разом з доказами подана позивачем відповідно до ч.9 ст.139 КАСУ протягом 5 днів з дня проголошення рішення суду.

Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

Так, в питанні надання доказів суд звертає увагу на позиції Верховного Суду в постанові від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Також, Верховний Суд у постанові від 05.05.2018 у справі №821/1594/17 наголосив на необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним. Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі №803/1032/18 (касаційне провадження №К/9901/69188/18) підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 02.10.2023, додаткову угоду від 22.07.2024 про зміни та доповнення до договору від 02.10.2023, Акт обсягів наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості від 04.09.2024.

Як вбачається з Акту, адвокатом у травні 2024 року подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області адвокатський запит для отримання письмового доказу копії рішення від 21.02.2024 №102, виготовлено у червні 2024 року позовну заяву, заяву про відсутність справ зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав та відсутність рішень цих органів з такого спору, клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяву щодо судових витрат в адміністративній справі. Також в Акті зазначено, що адвокатом витрачено 8,5 годин часу. Замовником передано 7000,00 грн фіксованого гонорару готівкою 04.09.2024.

Суд зазначає, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських послуг (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) про понесення позивачем витрат на правову допомогу, позивачем не надано.

Щодо наданої позивачу правової допомоги у вигляді складання позовної заяви, заяви про відсутність справ зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав та відсутність рішень цих органів з такого спору, клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви щодо судових витрат в адміністративній справі, суд зазначає, що позовна заява разом з поданими клопотаннями підписані позивачем, не містять посилань на те, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснюється адвокатом. При цьому, відповідно до умов договору від 02.10.2023 адвокат наділений повноваженнями на підписання та подачі позовних заяв, скарг, заяв з процесуальних питань, тощо.

Такі обставини не дають поза розумним сумнівом стверджувати, що позовна заява та клопотання (заяви) складені саме адвокатом, з яким позивачем укладено договорів.

Крім наведено, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до Акту, адвокатом у травні 2024 року подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області адвокатський запит для отримання письмового доказу копії рішення від 21.02.2024 №102. При цьому, відповідно до матеріалів справи, рішення від 21.02.2024 №102 направлено позивачу на його усне звернення листом від 31.05.2024 (а.с.6).

Щодо заяви про відсутність справ зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав та відсутність рішень цих органів з такого спору, суд зазначає, що відповідно до п.11 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тобто, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав є вимогою до оформлення позовної заяви, а отже є процесуальним обов`язком позивача, з огляду на що, суд приходить до висновку, про необов`язковість викладу і подання його окремим процесуальним документом. Такий різновид правової допомоги як складання заяви про відсутність справ зі спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же самих підстав та відсутність рішень цих органів з такого спору не відповідає критеріям реальності адвокатських послуг в контексті їх необхідності.

Що стосується клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд зазначає, що відповідно до ст.259 КАС України клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

При цьому, відповідно до ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Як вбачається з предмету спору, дана справа не підпадає під визначення справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 02.07.2024 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст.260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Тобто, суд за власним переконанням, оцінює характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі та при відкритті провадження вирішує питання щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З наведеного слідує, що подання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в даному випадку не є обов`язковим та жодним чином не впливає на оцінку характеру спірних правовідносин та предмет доказування у справі та вирішення питання щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки останнє є безальтернативним, що знаходить своє відображення в приписах ч.5 ст.161 КАС України.

Також суд звертає увагу, що додаткова угода про зміни та доповнення до договору від 02.10.2023, згідно якої п.1.2 Договору доповнено словами та цифрами після слів «бути його представником» «у справі №620/9104/24» складено 22.07.2024, тобто після подання позовної заяви до суду.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. не є підтвердженими належним чином, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Щодо витрат, понесених при оплаті послуг поштового зв`язку в АТ «Укрпошта» на суму 45 грн за направлення до суду позовної заяви, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

на професійну правничу допомогу;

сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Суд зазначає, що витрати, понесені при оплаті послуг поштового зв`язку в АТ «Укрпошта» не є витратами, які пов`язані із підготовкою до розгляду справи, оскільки підготовка справи до розгляду є стадією судового розгляду, зміст якої полягає у вжиті всіх заходів для забезпечення належного (законного та обґрунтованого) розгляду і вирішення спору в одному судовому засіданні протягом розумного строку. На цій стадії суд використовує свої повноваження для перевірки правомірності вимог позивача та з`ясування обґрунтованості заперечень відповідача. Підготовка справи до розгляду є обов`язковою, незалежно від складності адміністративної справи.

Також, зазначені витрати, на думку суду, не можна віднести до витрат пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, оскільки за приписами ст.138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З наведленого слідує, що процесуальні дії, це дії учасників спору, передбачені та регламентовані процесуальним законодавством та спрямовані на реалізацію прав та обов`язків, визначених, зокрема, статтями 44 та 47 КАС України, загальний порядок яких, вміщено у Главі 3 Розділу ІІ КАС України «Підготовче провадження».

Таким чином, зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, в силу приписів ч.4 ст.252 КАС України, слід відмовити.

Керуючись ст. 132, 134, 139, 241-243, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 30.10.2024.

Суддя Л.О. Житняк