Справа № 320/17800/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року № 320/17800/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України (далі по тексту також відповідач, Комісія), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у встановленні у пункті 2 рішення від 13.12.2023, оформленого протоколом №18, не передбачених чинним законодавством умов при наданні згоди на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, а саме: «при надходженні черги на отримання належного жилого приміщення та наявних бюджетних призначень, після визначення загальної сум видатків на надання компенсації (за умови наявності видатків для виплати компенсації), про що ОСОБА_1 додатково проінформувати (у тому числі і про надходження черги на отримання належного жилого приміщення)»;

- зобов`язати відповідача скасувати у пункті 2 рішення від 13.12.2023, оформленого протоколом №18, не передбачені чинним законодавством умови при наданні згоди на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, а саме: «при надходженні черги на отримання належного жилого приміщення та наявних бюджетних призначень, після визначення загальної суми видатків на надання компенсації (за умови наявності видатків для виплати компенсації), про що ОСОБА_1 додатково проінформувати (у тому числі і про надходження черги на отримання належного жилого приміщення)» та залишити у пункті 2 рішення від 13.12.2023, оформленого протоколом №18, висновок Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України про наступне: «Надати ОСОБА_1 згоду на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що з 1982 по 2007 рік проходив військову службу в СБУ та має вислугу на військовій службі понад 28 років, загальну вислугу понад 32 роки, перебуває на квартирному обліку в ЦУ СБУ з 2006 року, право на безоплатну приватизацію житла не використав.

Позивач пояснив, що у липні 2022 року звернувся до Комісії із заявою про надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення з урахуванням додаткової житлової площі з послідуючим зняттям з квартирного обліку. Проте, на засіданні Комісії було прийняте рішення за наслідками розгляду заяви позивача про повернення до розгляду питання у разі надходження черги на одержання жилого приміщення ОСОБА_1 в розмірі, розрахованому згідно Постанови та за умови виділення відповідних асигнувань. Означене рішення було предметом спору в межах адміністративної справи №640/19955/22, рішенням в якій зобов`язано Комісію повторно розглянути заяву позивача щодо надання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення з прийняттям вмотивованого рішення та з урахуванням висновків суду. Проте, за наслідками розгляду заяви позивача на виконання судового рішення Комісія прийняла спірне рішення від 13.12.2023, оформлене протоколом №18, яким фактично надала згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, проте, вийшла за межі приписів постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян», встановивши не передбачені чинним законодавством умови реалізації права позивача на отримання грошової компенсації щодо надходження черги на отримання належного житлового приміщення та наявних бюджетних асигнувань та після визначення загальної суми видатків на надання компенсації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що в силу положень законодавства виплата грошової компенсації позивачу та членам його сім`ї за належне для отримання жиле приміщення можлива при надходженні черги квартирного обліку та виділення відповідних асигнувань з Державного бюджету України на такі потреби.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що надання компенсації за належне для отримання жиле приміщення є дискреційними повноваженнями СБУ, а не обов`язком та наголосив на неможливості розгляду рапортів військовослужбовців про надання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення без урахування умов, встановлених пунктом 5 Порядку та пунктом 2 Постанови №728.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , полковник запасу, проходив військову службу в СБУ з 1982 по 2007 роки.

Позивач перебуває на квартирному обліку в ЦУ СБУ перебуває з 29.03.2006 складом сім`ї 3 особи (він, дружина, дочка) у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житла, як переведений з іншої місцевості, де станом на 01.01.2023 значився за №74.

Сторонами у справі не заперечується, що позивач за час проходження служби житлове приміщення не отримував, а також ним не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Також сторонами у справі не заперечується наявність у ОСОБА_1 права на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, а тому відповідно до положень частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, означена обставина не підлягає доказуванню.

Рішенням Комісії від 16.09.2022, оформленим протоколом №14, вирішено повернутись до розгляду зазначеного питання у разі надходження черги на одержання жилого приміщення ОСОБА_1 в розмірі, розрахованому згідно Постанови та за умови виділення відповідних асигнувань.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі № 640/19955/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України, оформлене протоколом №14 від 16.09.2022, в частині: «Повернутися до розгляду зазначеного питання у разі надходження черги на одержання жилого приміщення ОСОБА_1 , в розмірі розрахованому згідно з Постанови, та за умови виділення відповідних асигнувань».

Зобов`язано Житлово-побутову комісію Центрального управління Служби безпеки України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 щодо надання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення та прийняти мотивоване рішення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.09.2015 №728, з урахуванням висновків суду.

Листом Департаменту господарського забезпечення СБУ від 21.12.2023 №19/10-14079ВС позивачу за результатами розгляду його звернення від 21.07.2022 направлено витяг з протоколу від 13.12.2023 №18 в частині розгляду його житлового питання та виконання рішення суду в адміністративній справі №640/19955/22.

Рішенням Комісії від 13.12.2023, оформленим протоколом №18 засіданні Житлово-побутової комісії ЦУ СБУ, за результатами розгляду звернення колишнього співробітника щодо виплати грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, вирішено повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 щодо надання грошової компенсації за належне йому та членам сім`ї для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728, з урахуванням висновків суду. Надати ОСОБА_1 згоду на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення при надходженні черги на отримання належного жилого приміщення та наявних бюджетних призначень, після визначення загальної суми видатків на надання компенсації (за умови наявності видатків для виплати компенсації), про що ОСОБА_1 додатково проінформувати (у тому числі і про надходження черги на отримання належного жилого приміщення).

Заявою від 23.01.2024 позивач звернувся до Комісії з проханням привести рішення від 13.12.2023, оформлене протоколом №18, у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» та з пункту 2 виключити слова: «при надходженні черги на отримання належного жилого приміщення та наявних бюджетних призначень, після визначення загальної суми видатків на надання компенсації (за умови наявності видатків для виплати компенсації), про що ОСОБА_1 додатково проінформувати (у тому числі і про надходження черги на отримання належного жилого приміщення)».

Листом Департаменту господарського забезпечення СБУ від 16.02.2024 №19/18-П-10ВС17-806Вс за наслідками розгляду означеної заяви позивача повідомлено, що порушене ним питання про виключення з рішення №18 окремих слів не підлягає задоволенню, оскільки розгляд рапортів військовослужбовців (заяв осіб, які належать до категорій, визначених пунктом 2 Порядку) про надання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення є неможливим без урахування умов, що встановлені пунктом 5 Порядку та пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (тобто вирішення поставленого позивачем питання ставиться в залежність від настання саме таких умов).

Вважаючи вказане рішення Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно положень статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

В силу положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту також - Закон № 2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ).

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ в редакції, чинній на дату звільнення позивача з військової служби, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ в редакції змін, внесених Законом України від 11.06.2009 №1510-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян» в редакції Закону України від 30.03.2021 №1357-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що означеним законом держава взяла на себе обов`язок один раз протягом усього часу проходження військової служби забезпечити військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України жилими приміщеннями для постійного проживання або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Стаття 43 Житлового кодексу Української РСР визначає, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі по тексту також Порядок №728).

Приписами пункту 3 Порядку №728 визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Згідно з пунктом 5 Порядку №728 черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку №728).

Згідно з приписами пункту 9 Порядку №728 Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір (пункт 10 Порядку №728).

Положеннями пункту 11 порядку №728 визначено, що для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи: рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) військовослужбовця та членів його сім`ї; копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копія свідоцтва про народження дитини (за наявності); копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 12 Порядку №728 житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Системний аналіз означених правових норм дає підстави для висновку, що процедура отримання військовослужбовцем грошової компенсації замість житла передбачає певний порядок послідовних дій.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, позивач проходив військову службу в СБУ з 1982 по 2007 роки, на квартирному обліку в ЦУ СБУ перебуває з 29.03.2006 складом сім`ї 3 особи (він, дружина, дочка) у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житла, як переведений з іншої місцевості, де станом на 01.01.2023 значився за №74.

Сторонами у справі не заперечується, що позивач за час проходження служби житлове приміщення не отримував, а також ним не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У рішенні Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі № 640/19955/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023, зазначено, що «…29.03.2006 рішенням житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України у Львівській області позивача та його сім`ю було взято на квартирний облік співробітників Управління, які потребують покращення житлових умов.

28.12.2007 рішенням Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України переведено чергу квартирного обліку ОСОБА_1 складом сім`ї 3 особи до Центрального управління Служби безпеки України з 29.03.2006 - за списком позачергового забезпечення житлом…».

Означені обставини в силу положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним право позивача на отримання жилого приміщення для постійного проживання або за бажанням грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення як такого, на якого розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині забезпечення житловими приміщеннями для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Водночас, передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі за місцем проходження служби та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла.

Отже, тільки виключно в порядку передбаченому чинним законодавством України, а саме: у порядку черговості, тобто після отримання житла або грошової компенсації (при її надходженні) особами, які знаходяться у черзі перед позивачем, позивач має право на отримання житла або грошової компенсації.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 826/7798/18, від 17.07.2024 у справа №480/2287/23.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення, однак лише виключно в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а саме: у порядку черговості, тобто після отримання житла або грошової компенсації (при її надходженні) особами, які знаходяться у черзі перед позивачем.

При цьому варто наголосити на тому, що особи, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень, включаються до окремої черги, і отримання жилих приміщень (грошової компенсації) також здійснюється відповідно до черговості.

Таким чином, відповідач, приймаючи рішення від 13.12.2023, оформлене протоколом №18 про надання позивачу згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення при надходженні черги на отримання належного жилого приміщення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Щодо встановлення відповідачем другої умови для отримання позивачем грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення наявності бюджетних призначень після визначення загальної суми видатків на надання компенсації, суд зазначає таке.

Розподіл загальної суми видатків на надання компенсації після її визначення між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень, є одним із послідовних етапів процедури отримання військовослужбовцем грошової компенсації замість житла.

Тобто, крім наближення черги за списком осіб на отримання такого житла, передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є, зокрема, визначення загальної суми видатків на надання компенсації та її розподіл між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення, однак лише виключно в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а саме у порядку черговості та наявних бюджетних призначень після визначення загальної суми видатків на надання компенсації (за умови наявності видатків для виплати компенсації).

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.