Справа № 373/2224/24
Суддя: Керекеза Я. І.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2224/24
Номер провадження 2-а/373/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, діючи як адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №373/2224/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача адвокат Васюхно В.О. звернувся до суду із позовом та просить скасувати в зв`язку із пропущенням строків накладення адміністративного стягнення постанову № 697 від 21 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн 00 коп. Провадження у справі просить закрити. Крім того, просить поновити строк для оскарження даної постанови.

Викладені у позові вимоги обгрунтовує тим, що вищезазначена постанова не відповідає фактичним обставинам права та винесена з пропущенням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що ОСОБА_1 вперше з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 21 вересня 2024 року. Отримав направлення на проходження ВЛК, на його прохання був направлений на обстеження до КНП «Київська обласна клінічна лікарня». Вищезазначеною ж постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що, будучи належним чином оповіщеним про необхідність прибуття 20 березня 2024 року о 10 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отримання повістки відмовився в присутності свідків. Вважає, що дана постанова винесена з порушенням строків накладення адміністративного стягнення. Також при винесенні даної постанови уповноваженими особами не доведено тих обставин, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився 20 березня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Адміністративний позов із доданими до нього доказами надійшов до суду 07 жовтня 2024 року.

Ухвалою від 08 жовтня 2024 року адміністративний позов було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

10 жовтня 2024 року від представника позивача адвоката Васюхно В.О. надійшла заява на виконання ухвали суду від 08 жовтня 2024 року.

Ухвалою від 11 жовтня 2024 року було поновлено позивачу процесуальний строк для звернення до суду із даним позовом та відкрито провадження у даній справі.

17 жовтня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність явки до Центру на 20 березня 2024 року, від отримання повістки відмовився, про що 17 березня 2024 року уповноваженою особою був складений відповідний акт в присутності двох свідків. 19 березня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 біло направлено звернення до начальника Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області щодо доставки ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210 КУПАП. 17 вересня 2024 року позивач був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під відеозапис на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення № 697 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, від отримання протоколу він відмовився, його було повідомлено про розгляд даної справи 21 вересня 2024 року о 10 год. 00 хв. Тобто своїм твердження про першу явку до Центру 21 вересня 2024 року позивач вводить суд в оману. Крім того, із записів із відповідного журналу вбачається, що позивач отримав направлення на проходження ВЛК 17 вересня 2024 року, а не 21 вересня 2024 року, як стверджує у позові представник позивача. Щодо порушення відповідачем строків накладення адміністративного стягнення, то у відповідності до ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Крім того, до обов`язків уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 не входить з`ясування причин поважності неприбуття за повісткою. Повідомлення поважних причин неможливості явки за повісткою входить саме до обов`язків позивача, що ним зроблено не було. Тому вважає, що дана постанова є законною, винесена з дотриманням законодавчих норм, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУПАП.

25 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача адвоката Васюхна В.О. до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що позивач у березні 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, оскільки будь-яких повісток чи повідомлень не отримував. Вважає, що будь-яких підстав складати акт про відмову від отримання повістки від 17 березня 2024 року не було ніяких підстав. Також не зазначено, чи виконувалося направлене 19 березня 2024 року на адресу начальника відділу поліції звернення стосовно доставки ОСОБА_1 . До відзиву на позов додано рапорт ОСОБА_3 , який не містить дати його складення та реєстраційного номера. Крім того, вважає, що представником відповідача невірно трактується ст.38 КУпАП. Акт складено 17 березня 2024 року, то стягнення повинно було б бути накладене до 17 червня 2024 року, а не протягом року з дня виявлення адміністративного проступку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васюхно В.О. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позові.

Відповідач т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вважає, що позов не підлягає до задоволення з підстав, зазначених у відзиві.

Судом встановлено наступне.

17 березня 2024 року військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був складений акт в присутності двох свідків про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки на 10 год 00 хв. 20 березня 2024 року з метою оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду та подальшої відправки для проходження військової служби.

Рапортомінструктор рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову ОСОБА_1 від отримання вищезазначеної повістки та про доцільність спрямування звернення до Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області щодо доставлення даного громадянина для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП. Даний Рапорт не містить дати. Однак, оскільки він складений після встановлення факту відмови ОСОБА_1 отримати повістку (Акт від 17 березня 2024 року) та був підставою направлення 19 березня 2024 року відповідного звернення до ВП № 1 Бориспільського РУП, суд може констатувати, що дата його складання з 17 по 19 березня 2024 року.

19 березня 2024 року на адресу начальника Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області було направлене звернення щодо доставлення ОСОБА_1 до Першого відділу Бориспільського РТЦК, який порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Із витягу із журналу направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що 17 вересня 2024 року ОСОБА_5 отримав направлення на проходження ВЛК.

З відеозапису, який додано відповідачем, вбачається наступне. 17 вересня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовцем відділу ОСОБА_4 після встановлення особи ОСОБА_1 та роз`яснення йому прав, останньому було повідомлено про вчинення ним правопорушення, в тому числі й відмові в отриманні 17 березня 2024 року повістки, та зазначено про складання адміністративного протоколу. ОСОБА_6 відмовився отримувати копію протоколу та ставити будь-де свій підпис. Також ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність явки до відділу 21 вересня 2024 року для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

21 вересня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 було винесено постанову № 697 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУПАП. Зі змісту даної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 17 березня 2024 року, будучи належним чином повідомлений про необхідність прибуття 20 березня 2024 року о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отримання повістки відмовився в присутності двох свідків, чим порушив абз. 2 п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абз. 1 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»(а.с.3).

У постанові зазначено, що копія постанови була направлена на адресу ОСОБА_1 23 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта»).

До адміністративного позову представником позивача медичні висновки про наявність у ОСОБА_1 певних хвороб (а.с.4-5).

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до положень п. 2 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервісті

підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» )

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період у вигляді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, проаналізувавши в сукупності зміст оскаржуваної постанови, акта відмови від отримання повістки від 17 березня 2024 року та рапорту інструктора рекрутингу та комплектування, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 присутній склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. І, зважаючи додатково на дані, які містяться на поданому відповідачем відеозапису від 17 вересня 2024 року, порушення порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності не вбачається.

Разом з тим, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- закінчення встановленого тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Моментом виявлення вказаного правопорушення слід рахувати Акт відмови від 17 березня 2024 року та рапорт інструктора рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , який складено між 17 та 19 березня 2024 року, оскільки з їх змісту вбачаються конкретні обставини вчинення вказаного правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що саме ІНФОРМАЦІЯ_7 безпосередньо здійснював виклик ОСОБА_1 на 20 березня 2024 року, а позивач не з`явився за вказаним викликом саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відповідач був безпосередньо обізнаний про таку неявку, то крайньо 20 березня 2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.

Між тим, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення була винесена 21 вересня 2024 року, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення встановленого ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Наведений висновок узгоджуються з висновком Верховного Суду, зробленим в постанові від 17 липня 2019 року в справі №601/952/16.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин в сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 286 КАС України, ст.ст. 38, 247 КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 697 від 21 вересня 2024 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

- т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я. І. Керекеза