Справа № 320/11305/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови підготувати та подати до ГУ ПФУ у Київській області нові довідки станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 про розмір грошового забезпечення відповідної посади, згідно ст. ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII та постанови КМ України від 30.08.2017 № 704, враховуючи при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку пенсії позивача з 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023;

- зобов`язати відповідача підготувати та подати до ГУ ПФУ у Київській області нові довідки станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 про розмір грошового забезпечення відповідної посади, згідно ст. ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII та постанови КМ України від 30.08.2017 №704, враховуючи при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.202. відповідно, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку пенсії позивача з 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та надати до ГУ ПФУ оновлені довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 з урахування щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на січень 2021-2023 роки включно на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатком 1, 12, 13 та 14 до постанови КМУ від № 704 для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 основного розміру пенсії.

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач відмовив у підготовці та направлені до пенсійного органу оновлених довідок про його грошове забезпечення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновлених довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 для здійснення перерахунку основного розміру пенсії, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, відмовляючи у наданні позивачу довідок про розмір грошового забезпечення станом на відповідні роки відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії), діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апелянт у своїй скарзі зазначає наступне:

«Механізм, алгоритм обчислення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено Кабінетом Міністрів України й зафіксовано його постановою від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у редакції, згідно з якою положеннями абзацу 1 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було визначено необхідність застосування до обчислення розміру грошового забезпечення базової розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018.

Надалі, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 скасовано чинність положень абзацу 1 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в його (абзацу) первинній чинній редакції (шляхом визнання цим судовим рішенням протиправним нормативно-правового акту у частині, що стосується прийняття положень пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якими й визначався зміст означеного абзацу пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в момент набрання нею чинності 01.03.2018).

Відповідач вказує, що у подальшому до 20.05.2023 жодна інша редакція абзацу 1 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не набирала чинності, Кабінет Міністрів України не уводив у дію таких редакцій. Редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», які неодноразово змінювалися до набрання нею чинності, не могли набрати і не набрали чинності внаслідок ухвалення зазначеної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, оскільки такої підстави (судового рішення) для набрання чинності нормативно-правовим актом ні Конституцією, ні законами України не передбачено. Тобто, із 29.01.2020 (з дати ухвалення вищевказаної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду і набрання нею законної сили) розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обчислення розміру грошового забезпечення військовослужбовців абзацом 1 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з точки зору принципу верховенства права, не передбачено.

Також, із 03.11.2020 Кабінет Міністрів України своєю постановою від 28.10.2020 № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» змінив редакції приміток додатків 1, 12, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», вилучивши із їх змісту посилання на прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Таким чином, із 03.11.2020 постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з точки зору принципу верховенства права, не визначає прожитковий мінімум для працездатних осіб як розрахункову величину для обчислення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, з якого позивачу після його звільнення з військової служби було призначено і нараховано пенсію. Будучи розміщеною в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, редакція змісту абз. 1 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка встановлювала необхідність застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у розмірі станом на 1 січня 2018 року) для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців у силу постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, ухваленої іменем України у справі № 826/6453/18, на думку відповідача, не могла бути чинною.

До того ж, ні Конституцією, ні законами України не визначено факту зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб як підставу для підвищення грошового забезпечення військовослужбовців та пенсій, розміри яких перевищують такий прожитковий мінімум. Це стосується і Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», яким передбачено, що:

- прожитковий мінімум є базовим державним соціальним стандартом, який встановлюється законом й на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення (ст. 6);

- державні соціальні стандарти у сфері доходів населення встановлюються з метою визначення розмірів державних соціальних гарантій у сфері оплати праці, виплат за обов`язковим державним соціальним страхуванням, права на отримання інших видів соціальних виплат і державної соціальної допомоги та їх розмірів, а також визначення пріоритетності напрямів державної соціальної політики (ст. 7);

- державні соціальні гарантії встановлюються законами України щодо забезпечення мінімальних розмірів заробітної плати і пенсії;

- неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, розмірів державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат, рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, стипендій учням професійно-технічних закладів та студентам, індексації доходів населення, надання гарантованих обсягів соціально-культурного, житлово-комунального, транспортного, побутового обслуговування та обслуговування у сфері освіти, охорони здоров`я, фізичної культури та спорту, торгівлі та громадського харчування, забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки, та є обов`язковими для усіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ст.ст. 17,18,19).

Тобто, у тому числі й Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» не визначено державних соціальних гарантій щодо необхідності підвищення грошового забезпечення і пенсій, розміри яких перевищують величини прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, у разі зростання такого мінімуму.

Порядок та умови виплати військовослужбовцям Служби безпеки України грошового забезпечення у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, в охоплений позовними вимогами період визначався відомчим нормативно-правовим актом (відповідною інструкцією, затвердженою наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 № 515/дск), яким також не враховано щорічне зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб як підставу для перерахунку (підвищення) грошового забезпечення у 2021 році та надалі.

Тому відображена в оскаржуваному судовому рішенні мотивація щодо необхідності застосування на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, для перерахунку пенсії позивача, розмір якої перевищує встановлені законом прожитковий мінімум та мінімальну заробітну плату, з 01.02.2021 хоча й вбачається соціально справедливою, однак, на думку відповідача, є юридично хибною, тобто такою, що не відповідає чинним нормам матеріального права, згаданим вище за текстом, та вказує на наявність однієї з підстав для скасування оскаржуваного судового рішення згідно із п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, відповідач вважає, що грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого міг би здійснюватися перерахунок пенсії позивача, у 2021 році та надалі у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підвищувалося, що свідчить про відсутність передбачених ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстав для перерахунку пенсії позивача та судом при ухваленні оскаржуваного рішення не з`ясовано, що є однією з підстав для скасування цього рішення відповідно із п. 1 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач вказує, що згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців є підставою для перерахунку пенсій на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим останній визначив і постановою від 13.02.2008 № 45 затвердив «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На думку відповідача, положення абзаців 1, 2 п. 24 Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, регулюючи ті ж самі правовідносини, що й Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 до їх скасування у квітні 2023 року прямо суперечили як останньому, так і нормам, закріпленим ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки цими нормативно-правовими актами, уведеними у дію Верховною Радою і Кабінетом Міністрів України, не передбачено:

- ні обов`язку, ні права державних органів, внаслідок звільнення з військової служби з яких пенсіонерам призначено і нараховано пенсії, повідомляти уповноважені пенсійні органи про виникнення обставин, які можуть стати підставами для перерахунку пенсій;

- ні обов`язку, ні права уповноважених пенсійних органів на підставі таких повідомлень надавати списки осіб для перерахунку їм пенсій;

- ні повноважень Пенсійного фонду України для того, щоб наділяти такими правами та/або покладати такі обов`язки у ході виконання Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45.

До того ж, ні Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, ні Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 не передбачено і не було передбачено права пенсіонерів на отримання довідки, яка з дотриманням Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 і вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України надається виключно до пенсійного органу на підставі отриманого від останнього списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, а не пенсіонерам чи будь-яким іншим суб`єктам.

Лише факт надходження від уповноваженого пенсійного органу означеного списку є відповідно до п. З Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 підставою для складання і скерування органом, внаслідок звільнення з військової служби з якого пенсіонеру нараховано і призначено пенсію, такої довідки за належністю (до того ж пенсійного органу), тобто для вчинення дій відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідач вказує, що згідно із положеннями частин 1, 2 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 23 (у попередній редакції) та п. 3 розділу І (у чинній редакції) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, пенсіонер мав і має право особисто ініціювати перед пенсійним органом перерахунок пенсії, однак не довідкою за формою, передбаченою Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, а власного заявою із викладеними у ній підставами для такого перерахунку, відомості про які він управлений отримати, спираючись на положення ст. 40 Конституції України, законів України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації», у вигляді письмових відповідей адресатів його звернень (запитів). Такі відповіді (в оригіналах або їх копіях) можуть бути надалі долучені пенсіонером до його заяви, адресованої уповноваженому пенсійному органу, на підтвердження його (пенсіонера) обґрунтувань необхідності здійснення перерахунку його пенсії. Обґрунтована і внесена на розгляд уповноваженого пенсійного органу заява пенсіонера є не менш вагомою підставою для перерахунку його пенсії, аніж довідка за формою, визначеною Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, та найбільш досконалим засобом досягнення законної мети в індивідуальному порядку.

Отже, оскільки постанова Правління Пенсійного фонду України, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, була і залишається нормативно-правовим актом меншої юридичної сили, аніж Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі положень ч. 4 ст. 63 якого Кабінетом Міністрів України уведено у дію Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, то Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 не міг і не може застосовуватись у частині, що суперечить Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45.

Саме таку правову позицію неодноразово виражав у своїй судовій практиці Верховний Суд, у тому числі й у пункті 48 мотивувальної частини постанови від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21.

На думку відповідача, до моменту отримання від уповноваженого пенсійного органу із дотриманням Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 відповідного списку із зазначенням у ньому позивача як особи, пенсія якої підлягає перерахунку, у ІНФОРМАЦІЯ_1 не могло і не може виникнути обов`язку щодо складання передбаченої додатком 2 до вказаного Порядку № 45 довідки для перерахунку пенсії позивача. У призмі ч. 2 ст. 19 Конституції України: видача довідки - це повноваження (обов`язок) відповідача; підстава для застосування цих повноважень (виконання обов`язку) - надходження до відповідача не судового рішення, а складеного пенсійним органом із дотриманням вказаного Порядку № 45 списку.

На думку відповідача, викладене у резолютивній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції й адресоване відповідачу розпорядження щодо необхідності виготовлення довідки і подання її до Головного управління ПФУ у Київській області без надання останнім відповідного списку із зазначенням у ньому позивача як особи, пенсія якої підлягає перерахунку, є неправомірним, оскільки не відповідає нормам матеріального права.

Крім того, списку щодо позивача від органів ПФУ до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило, у зв`язку з чим у відповідача не могло й не може виникнути законного обов`язку стосовно складання довідки за передбаченою Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 формою з метою перерахунку пенсії позивача внаслідок зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021.

Тому порушення Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 (оформлення і надання означеної довідки до органу ПФУ до моменту отримання від останнього відповідного списку), навіть на підставі постановленого у результаті адміністративного судочинства рішення, на думку відповідача, є незаконним, оскільки саме Кабінет Міністрів України, а не суд уповноважений ініціювати даний процес.

Таким чином, суд першої інстанції, намагаючись бути справедливим до позивача при ухваленні оскаржуваного рішення і зобов`язуючи відповідача оформити та надати до органу ПФУ довідку (за встановленою законодавством формою) про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача неправильно застосував норми матеріального права, передбачені ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» й п. 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45.

Отже, на думку відповідача, у частині, що стосується порядку (підстав, способу) надання уповноваженим державним органом (відповідачем) до органу ПФУ відомостей про розмір грошового забезпечення для перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії, судова справа № 160/8324/19 не може бути зразковою, у тому числі й у зв`язку з тим, що:

- у період вирішення цієї судової справи підстави для чинності тих положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, якими визначено порядок перерахунку пенсій, навряд чи, існували, оскільки Правління ПФУ (як укладач вказаного Порядку № 3-1) вже не мало відповідних повноважень, які набув Кабінет Міністрів України з 08.06.2007 та 01.01.2017 (з дня набуття чинності новими редакціями ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно із редакцією вказаного Закону № 857-V від 03.04.2007, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016) та надалі реалізував шляхом затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, внесення до нього відповідних змін;

- Інструкція з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 № 937, з урахуванням положень, передбачених її пунктом 1.7, не могла й не може регулювати організацію роботи із забезпечення соціальними виплатами (у тому числі пенсією) позивача (якщо він не звільнявся з військової служби у ЗСУ), оскільки ця Інструкція Службою безпеки України не погоджувалася як така, що розповсюджується й на осіб, звільнених із військової служби в СБУ.

Таким чином, вищевикладені обставини, на думку відповідача, свідчать про наявність однієї з підстав для скасування оскаржуваного судового рішення згідно із п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, відповідач вважає, що органи судової влади (суди) не уповноважені визначати умови та порядок перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців, пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», їх розміри у зв`язку із наявним конституційним розподілом повноважень між гілками державної влади (законодавчою, виконавчою і судовою) та належністю відповідних повноважень згідно із ч.4 ст. 63 вказаного Закону № 2262-ХІІ, абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до компетенції Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади. Тобто, складання вказаної довідки для перерахунку пенсії позивача може бути виключно наслідком прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення, передбаченого п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, та однією із стадій його (рішення) реалізації.

На думку відповідача, процедура, застосування якої вимагає позивач для перерахунку його пенсії, не може відбутися з дотриманням Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45 без участі Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Отже, на думку відповідача, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 видати довідку за формою, визначеною додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, для перерахунку пенсії позивача всупереч інтересам Кабінету Міністрів України, який не ініціював такий перерахунок відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45. Натомість, Кабінет Міністрів України не був залучений судом до участі у справі № 320/12646/23. що, являючись порушенням норм процесуального права, передбачених частинами 3, 4 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із вимогами п. 4 ч. 3 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Також, відповідач звертає увагу, що згідно із ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам з числа військовослужбовців обчислюються із розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Формальна логіка вказує на те, що перерахувати пенсію без обчислення її нового розміру із дотриманням вимог ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у правовому полі неможливо.

Отже, обчислення пенсії з урахуванням суми, розрахованої шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет України, на тарифні коефіцієнти відповідних складових грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, не відповідатиме нормі права, передбаченій ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якщо із такої суми не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, або не усі правовідносини, з приводу яких виникають спори щодо перерахунку пенсій у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є подібними до тих, за результатами дослідження яких Верховним Судом складено і відображено у своїх постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21 висновки (про застосування норм права у подібних правовідносинах), або ці висновки є хибними, тобто такими, які ідентифіковані положеннями пунктів 44, 45, 56 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 201/10234/20, та підлягають виправленню подальшими судовими рішеннями.

У дійсності ж, особам з числа військовослужбовців не можуть перераховуватися розміри пенсій, оскільки останні їм до моменту звільнення з військової служби не призначалися і не призначаються (згідно із абз. 4 ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; а дія Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до абз. 1 його преамбули, розповсюджується на осіб, які перебували на військовій службі; отже, військовослужбовці не входять до числа осіб, які перебували на військовій службі, а останні - до числа військовослужбовців).

На думку відповідача, вадою також є відображення у пунктах 30 мотивувальних частин постанов Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21, від у справі № 440/6017/21 тверджень про те, що «додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт», оскільки, як вже відмічено вище за текстом, Кабінет Міністрів України своєю постановою «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» від 28.10.2020 № 1038, яка набрала чинності 03.11.2020, змінив редакції приміток додатків 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», вилучивши із їх змісту посилання на прожитковий мінімум для працездатних осіб. У 2021-2022 роках вже не було й дотепер немає посилань на прожитковий мінімум у вказаних примітках. Ця ж сама вада наявна й у змісті оскаржуваного рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у справі № 320/12646/23 (абзац 4 на сторінці 3 витягу із Єдиного державного реєстру судових рішень), тобто, на думку відповідача, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

До того ж, оскільки у ході ухвалення остаточних рішень у справах №№ 440/6017/21, 500/1813/21 відповідні висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах сформовано судами на підставі саме норм права, які станом на 01.01.2020 ще були передбачені примітками додатків 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», однак згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» втратили чинність 03.11.2020, то застосування цих висновків суду до регулювання правовідносин, які виникли після 02.11.2020, є неправомірним, зокрема, й у даному випадку для вирішення позовних вимог у справі № 320/12646/23.

Крім того, оскільки грошове забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, з якого обчислюється пенсія позивача, не підвищувалося у зв`язку із зростанням станом на 01.01.2021 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб й єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із суми, яка б могла становити собою отриманий внаслідок зростання прожиткового мінімуму приріст цього грошового забезпечення, не сплачувався, то обчислення пенсії позивача з урахуванням такого приросту не відповідатиме нормі права, передбаченій ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Отже, судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення у справі № 320/12646/23 дану обставину не досліджено та неправильно застосовано цю норму матеріального права (ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), що вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення згідно із пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач вказує, що довідка, передбачена додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, є офіційним документом, який посвідчує фактично наявні розміри грошового забезпечення за посадою, при звільненні з якої пенсіонеру призначено пенсію, станом на дату її (пенсії) перерахунку, тобто має усі ознаки, визначені приміткою до ст. 358 Кримінального кодексу України. Натомість, як вбачається із викладених вище за текстом доказів, аргументів відповідача, ні Конституцією, ні будь-яким іншим чинним законодавством України ні пенсіонери, ні особи із числа військовослужбовців не наділені правом на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45. Така довідка є формою подання уповноваженим державним органом до відповідного органу ПФУ відомостей про розміри грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців для перерахунку пенсії та складається виключно на підставі списку, наданого органом ПФУ. Обов`язок щодо складання такої довідки може виникати виключно внаслідок отримання від органу ПФУ відповідного списку, якого стосовно позивача до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області не надходило».

Також, колегія суддів звертає увагу, що 15.03.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли пропозиції відповідача. В який останній просить розглянути у межах компетенції питання щодо вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на:

- уточнення підстав і порядку практичного застосування згідно із частин 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновку, викладеного у п/п.2 (абз. 3) п. 62 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, у подібних правовідносинах з неухильним дотриманням вимог ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо обчислення пенсії виключно із розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) й з урахуванням обставин, встановлених у ході розгляду справи № 320/10313/23, інших подібних справ за вирішеними судами позовами до ГУ СБУ, та аргументів, відображених у даному зверненні;

- забезпечення при вирішенні юридичних спорів дотримання на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у ході реалізації повноважень, передбачених абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і спрямованих на встановлення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, висновку, викладеного у п/п.1 (абз. 2) п. 62 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, з метою правомірного перерахунку пенсій у зв`язку із зростанням станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- уникнення наслідків судової практики, яка не відповідає положенням ч. 3 ст.43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 45, у частині, шо стосується спонукання до неефективного використання бюджетних коштів відповідача, асигнованих із державного бюджету для гарантування національної безпеки України, до підроблення офіційних документів, зокрема й уникнення таких наслідків шляхом своєчасного заохочення пенсіонерів на підставі ч. 1 ст. 68 Конституції України у встановленому законом порядку до виконання покладеного на них Верховною Радою України у приписах ч. 1 ст. 60 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч. 1 ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов`язку щодо здійснення ними безпосередньої взаємодії із органами пенсійного забезпечення з приводу перерахунку пенсій.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На виконання абз. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ).

За приписами частин 3, 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

За приписами частин 1, 2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв постанову "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 (далі - Постанова № 103), пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови № 704.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частиною 2 статті 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №393" затвердив Порядок №45 (далі - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, на відповідача покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно Порядку № 45.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до п. 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії. Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 (набрала чинності 24.02.2018), якою до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Згідно з пунктом 1 Примітки Додатку 1 Постанови № 704 "Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" №1041 від 20.12.2017) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Згідно Примітки Додатку 14 Постанови № 704 "Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Отже, пункт 4 постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.", тоді як згідно приміток до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено процентний показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

На момент набрання чинності Постановою № 704, п. 4 вказаного нормативного акту викладений у редакції згідно з п. 6 Постанови № 103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Отже, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, яка запроваджувала у якості однієї з величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.

При цьому, 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII) пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Норми пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VIII були чинними як на дату прийняття Постанови № 704, так і станом після 29.01.2020 неконституційними не визнавалися.

Так, під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ та пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, перевагу належить надати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у ст. 8 Конституції України.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Відтак, оскільки норма п. 3 розділу II Закону № 1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, а тому відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Законами України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік", установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року - 2 270 гривні, з 01 січня 2022 року - 2 481 гривні, з 01 січня 2023 року - 2 684 гривні, в той час коли Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1 762 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку із щорічною зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з дати прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, позивач має право на визначення складових його грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 31.08.2022 у справі № 120/8603/21, від 10.01.2023 у справі № 120/8682/21-а, від 04.01.2023 у справі № 640/17686/21, від 10.01.2023 у справі № 120/8682/21-а, від 24.01.2023 у справі № 500/1433/21, від 02.04.2024 у справі № 340/608/23, від 02.04.2024 у справі № 300/6337/21.

Відповідно до пунктів 23 та 24 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

За приписами п. 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

На виконання частин 2 і 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Зважаючи на вказані норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із визначенням посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 перерахунку розміру його пенсії.

Колегія суддів також бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12.03.2018 у зразковій справі № 802/2196/17-а, згідно з яким застосування статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виключає можливість включення до показника грошової величини бази обчислення розміру пенсії у цілях перерахунку раніше запроваджених платежів (виплат), котрі не одержуються діючим військовослужбовцем (прирівняних до них осіб).

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що при виданні довідок для перерахунку пенсій відповідним компетентним органам необхідно враховувати не тільки підвищені оклади основного грошового забезпечення, але і розміри відповідних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які виплачуються діючому військовослужбовцю (прирівняних до них осіб) за прирівняною/відповідною посадою на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується із постановами Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.