Справа № 363/3986/24
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

31.10.24 363/3986/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №656 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 25.06.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2024 року ОСОБА_1 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначив, 25 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову N?656, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, а саме за неявку по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а тому підлягає скасуванню оскільки, в постанові вказано, що ОСОБА_1 не з?явився за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 у межах визначених йому трьох днів з дня вручення даної повістки. В той же час, повістку ОСОБА_1 отримав 24.05.2024р. з пропозицією прибути 25.04.2024р., що не становить три дні на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того в оскаржуваній постанові зазначається про те, що ОСОБА_1 не з?явився та не повідомив про причини неприбуття, що є також неправдивою інформацією, так як ОСОБА_1 , не мав можливості з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 через погане самопочуття, та звернувся по допомогу до міської лікарні, де йому був поставлено діагноз - гіпертонічний криз та назначене відповідне лікування. До ІНФОРМАЦІЯ_3 у той же день було написано пояснення щодо неявки, з доказом/довідкою, про хворобу. Крім того, зазначив, що під час складання протоколу, не був присутнім й не отримував виклик для розгляду адміністративної справи, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить дати розгляду справи, посадову особу яка її розглядала та докази з обґрунтуванням, а тому постанова складена з чисельними порушеннями. Також зазначив, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог ч. 2 ст.210-1 КУпАП, тобто повторно протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, тобто особу повинно було б вже піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.210-1 КУпАП протягом року, хоча до даної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто не було.

Враховуючи викладене, а також те, що сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин викладених у ній, не дає підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказує на те, що таке рішення прийнято необґрунтовано, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову N? 656 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 КУпАП від 25 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 гривень 00 копійок та провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Крім того, разом з позовом позивачем подано заяву про поновлення строку звернення із цим позовом та докази поважності причин його пропуску. Вказану заяву обґрунтував тим, що постанови про адміністративне правопорушення не отримував, та дізнався про її існування 26.07.2024 року коли адвокат Хобта С.Г., який представляє його інтереси, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Вирішуючи щодо заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 1 та ч.6 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять відомостей про ознайомлення позивача, його представника, з оскаржу вальною постановою № 656 від 25.06.2024 року, суд приходить до висновку, що при поданні позовної заяви заявник пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а відтак, відповідна заява позивача про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.08.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

02.10.2024 року на адресу суду надійшла заява представника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 про поновлення строку на подачу відзиву та відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позову ОСОБА_1 просив відмовити. Так, в обґрунтування відзиву зазначив, що 13.05.2024 року військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 проводилося оповіщення громадян на території Димерської територіальної громади Вишгородського району Київської області. Близько 19.00 години 13 травня 2024 року в с. Козаровичі група оповіщення в складі солдата ОСОБА_4 та солдата ОСОБА_5 намагалася вручити громадянину ОСОБА_1 повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 годину 30 хвилин 14 травня 2024 року, але від отримання повістки ОСОБА_1 відмовився не пояснюючи причин, про що особами, які здійснювали оповіщення було складено відповідний акт, копія якого та корінець повістки додається. З акту відмови про отримання повістки на явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного 13.05.2024 року, вбачається, що йому було озвучено (доведено) зміст повістки про необхідність прибути 14.05.2024 року о 09 годині 30 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , також роз`яснено, передбачені законом наслідки неявки. Крім того зазначив, що безпідставними є твердження позивача, що постанова не містить дати її ухвалення, найменування особи, яка проводила розгляд справи, оскільки з копії постанови, приєднаної до позовної заяви, видно що вона містить дату, місце її ухвалення та найменування начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким вона підписана.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

З наданих до суду документів вбачається, що 24.04.2024 року ОСОБА_1 отримав повістку ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 903, з пропозицією прибути до вказаного органу 25.04.2024 року.

28.04.2024 року ОСОБА_1 направив на ІНФОРМАЦІЯ_4 письмові пояснення від 25.04.2024 року щодо неможливості прибуття до вказаного органу 25.04.2024 року з копією довідки Київської міської клінічної лікарні № 18 від 25.04.2024 року.

Крім того встановлено, що 25.06.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, на підставі якої, в подальшому було відкрито виконавче провадження.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП (чинний в редакції на дату винесення спірної постанови), було передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП (чинний в редакції на дату винесення спірної постанови), було передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до постанови № 656 від 25.06.2024 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення у вигляді порушення правил військового обліку в особливий період, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП (в редакції Закону№ 1357-IXвід 30.03.2021 на день складання протоколу).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу, що зазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Під час судового розгляду встановити наявність вини позивача лише за постановою про накладення адміністративного стягнення не можливо, інші докази до вказаної постанови не додані, при цьому відповідач не надав таких доказів і разом з відзивом на позовну заяву.

Крім того, відповідно до наданого відзиву вбачається, що 13.05.2024 року військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 проводилося оповіщення громадян, зокрема намагалися вручити ОСОБА_1 повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.05.2024 року, але від отримання повістки останній відмовився не пояснюючи причин, у зв`язку з чим особами які здійснювали оповіщення було складено відповідний акт, копія якого та корінець повістки було долучено. В той же час, долучена постанова не містить інформації щодо дати та часу вчинення адміністративного правопорушення, а долучена до позовної заяви копія повістки датована 25.04.2024 року, а не 14.05.2024 року, як стверджує відповідач.

Разом з тим, з долучених до відзиву документів не вбачається і те, що повістка від 13.05.2024 року була сформована для розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Внаслідок цього суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання зазначеного обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.

Виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань, про що зазначено у ст. 279 КУпАП.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Зазначені докази відповідно до ст. 252 КУпАП оцінюються суб`єктом владних повноважень за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, після чого та на основі чого виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, дотримання вимог законодавства у процесі розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення сприяє правомірності рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а отже, сприяє правомірному та пропорційному втручанню у сферу особистих прав і свобод особи, яка зазнає негативних наслідків особистого та майнового характеру внаслідок накладення на неї адміністративного стягнення.

Одночасно з цим з приводу правомірності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення суд вважає за необхідним вказати на наступні обставини.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Зазначені права гарантуються у відповідності до ст. 268 КУпАП тим, що розгляд та вирішення справи про адміністративне правопорушення відбувається за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У свою чергу розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності зазначеної особи можливий лише у випадку, коли є дані про те, що ця особа належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд звертає особливу увагу на необхідність забезпечення реалізації прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на те, щоб бути вислуханою, надати свої зауваження та пояснення щодо суті справи. Порушення зазначеної вимоги суттєво впливає на правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки становить пряме втручання у право на справедливий суд, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і полягає у наявності кожної особи права бути почутим.

З метою забезпечення виконання вимог законодавства та реалізації права особи на справедливий суд в аспекті права бути вислуханим чинне законодавство покладає на орган (посадову особу), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, обов`язок відповідно до ст. 278 КУпАП вирішити наступні питання, зокрема, перевірити чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП встановлюється імперативне правило, відповідно до змісту якого повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

При цьому зазначений нормативний припис не слід тлумачити як такий, що знімає з органу (посадової особи), яка не є судом у його класичному розумінні, обов`язок належним чином та завчасно повідомити особу про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . В той же час, в постанові відсутнє посилання, які саме матеріали були дослідженні, зокрема, відсутні відомості щодо повістки чи акту щодо відмови від отримання повістки. Крім того, відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк зазначений у повістці та не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим порушив ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак відсутня інформація щодо дати та часу вчинення вказаного правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В той де час, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи відносно нього, а відтак відповідачем недобросовісно виконано обов`язок щодо належного повідомлення розгляду справи.

Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Впостанові № 656 від 25.06.2024 року відсутня інформація щодо місця розгляду адміністративної справи, відсутній опис обставин, зокрема, інформація щодо дати та часу, коли саме мав з`явитися ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так,

Отже з огляду на наведене у даному випадку порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача та не було дотримано процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 121, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати Постанову № 656 від 25 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його підписання, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ,).

Суддя: І.Ю. Котлярова