Справа № 160/17345/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням її доповнень від 15.10.2024 року, просить:
- визнати за нею право на пенсію, яку за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2023 року у справі № 160/5722/23 зобов`язано відповідача з 01.12.2019 р. перераховувати та виплачувати її померлому чоловіку ОСОБА_2 на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» № 33/24/С-9385 від 30.12.2022 р., виданої станом на листопад 2019 р.;
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, які були вчинені під час розгляду її заяви про перерахування та виплату з 01.12.2019 року пенсії, яку за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі № 160/5722/23 зобов`язано відповідача з 01.12.2019 року перерахувати та виплачувати її померлому чоловіку ОСОБА_3 на підставі довідки ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області" № 33/24/C-9385 від 30.12.2022 року, виданої станом на листопад 2019 р.;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести їй перерахунок, нарахування та виплату з 01.12.2019 року пенсії, яку за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №160/5722/23 зобов`язано відповідача з 01.12.2019 року перерахувати та виплачувати її померлому чоловіку ОСОБА_2 на підставі довідки ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області" № 33/24/С-9385 від 30.12.2022 року, виданої станом на листопад 2019 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач 19.03.2024 року звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати розрахунок розміру заборгованості пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 з 01.12.2019 року по момент смерті 19.09.2023 року та виплатити дану заборгованість на її користь. Однак, листом від 17.04.2024 року Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що питання щодо отримання заборгованості за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі № 160/5722/23 вона має право вирішити в судовому порядку. Позивач не погоджується з відмовою відповідача у виплаті нарахованої по рішенню суду від 26.05.2023 р. пенсії свого чоловіка, яка залишилась недоотриманою після його смерті. Також вказує, що посилання відповідача на необхідність заміни сторони у даній справі є необґрунтованими, оскільки право дружини на недоотриману пенсію померлого чоловіка передбачено положеннями статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зазначені обставини й стали підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 09.09.2024 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.ст.160, 161 КАС України та запропоновано позивачу, у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, усунути її недоліки шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, в якій привести позовні вимоги відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України, у кількості відповідно до учасників справи, та надати заяву від 19.03.2024 р. про виплату коштів.
На виконання вимог ухвали суду, 03.10.2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що після скасування положень постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" та на час розгляду адміністративної справи, Урядом України не було прийнято відповідного рішення про зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). Не введено нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством та не внесено відповідні зміни до постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Крім того, Головне управління від ПФУ не отримувало повідомлень про прийняття КМУ нових рішень щодо перерахунку пенсій особам, пенсія яким призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ. Отже, враховуючи вищевикладене, перерахунок пенсії позивача за минулий час, повинен бути здійснено не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів, тобто, за 12 місяців, які передують даті подання заяви на перерахунок пенсії та нової довідки про розмір грошового забезпечення, а не з дати з якої вимагає позивач. Також зазначає, що позовні вимоги є абстрактними та носять загальний характер, без деталізації відомостей щодо того, які складові грошового забезпечення уповноважений орган мав би включити у нову довідку у порівняні з раніше визначеним грошовим забезпеченням. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
На виконання ухвали суду від 09.09.2024 року від позивача 15.10.2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги викладено відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України, у кількості відповідно до учасників справи та надана заява від 19.03.2024 р. про виплату коштів.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторні, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 01.10.2023 року.
Судом також встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 р. у справі № 160/5722/23 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» № 33/24/С-9385 від 30.12.2022 року, виданої станом на листопад 2019 року;
- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області з 01.12.2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» № 33/24/С-9385 від 30.12.2022 року, виданої станом на листопад 2019 року;
- вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» № 33/24/С-9385 від 30.12.2022 року, виданої станом на листопад 2019 року.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.09.2023 року.
Позивач 19.03.2024 року звернулася до Головного управлінням ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила надати розрахунок розміру заборгованості пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 з 01.12.2019 року по момент смерті 19.09.2023 року та виплатити дану заборгованість на її користь.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
В силу ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Зміст положень частини третьої статті 52 Закону №1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 р. №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується з положеннями ЦК України.
Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р.№3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1).
Додатком 4 Порядку № 3-1 затверджено форму заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Відповідно до п.9 розділу ІІ Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.
У разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
В даній справі відповідач не висунув жодного іншого зауваження до заяви позивача від 19.03.2024 року щодо отримання недоотриманої суми пенсії, окрім як неналежний порядок звернення пенсійний орган стверджував, що позивач повинен вирішити це питання в судовому порядку.
Оцінюючи наведене відповідачем зауваження суд констатує, що воно суперечить приписам ст.61 Закону №2262-ХІІ.
Так, чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернулася до відповідача 19.03.2024 року, тобто - в межах шестимісячного строку, в зв`язку з чим до цієї юридичної ситуації належить застосувати спеціальний порядок одержання майна померлого, який зводиться до звернення члена сім`ї померлого безпосередньо до органу ПФУ для отримання недоотриманих сум пенсії. Відповідно, позивач виконала усі необхідні вимоги законодавства, що вбачається з відсутності заперечень відповідача по суті таких вимог законодавства. Відповідач не ставив під сумнів ані сімейний стан позивача та її померлого чоловіка, ані будь-які інші обставини.
Окремо суд зауважує, що сама форма звернення позивача до відповідача на вирішення цього спору не впливають, оскільки останній заперечив відповідне право позивача, а не послався на недотримання нею процедури реалізації цього права.
Таким чином, позивач дотрималась умов, визначених ст.61 Закону №2262-ХІІ та Порядком № 3-1, а тому суд доходить висновку, що вона має право на одержання сум пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку згідно із рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №160/5722/23 та які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
Натомість відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.
Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач не є стягувачем відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №160/5722/23, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови виплатити позивачу, як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 суми пенсії, що підлягала виплаті та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №160/5722/23 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести виплату позивачу, як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 суми пенсії, що підлягала виплаті та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю відповідно до зазначеного рішення суду.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх відповідно до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. (1 211.20 грн. : 2) підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 суми пенсії, що підлягала виплаті та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №160/5722/23.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести виплату ОСОБА_1 , як дружині померлого пенсіонера ОСОБА_2 суми пенсії, що підлягала виплаті та залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №160/5722/23.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма