Справа № 380/13/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/13/23 пров. № А/857/2173/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року з питань роз`яснення рішення суду, прийняте суддею Мричко Н.І. у місті Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м.Києві щодо відмови в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи за період роботи в районах Крайньої Півночі; зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській область провести перерахунок пенсії по віку відповідно до трудового стажу згідно із записами у трудовій книжці, з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців та заробітку з дати виникнення такого права, тобто з 06.09.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в м.Києві від 04.11.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській область провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, та заробітної плати, зазначеної у довідках ООО «РОСНА» №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021, з дати звернення за перерахунком пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 в адміністративній справі № 380/13/23 залишено без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

08.12.2023 до суду відповідач звернувся із заявою про роз`яснення рішення суду, а саме роз`яснити який період зарахувати при проведенні перерахунку з урахуванням пільгового періоду роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 заяву залишено без задоволення.

Оскаржувана ухвала обґрунтована тим, що у мотивувальній частині рішення суду від 24.04.2023 у справі №380/13/23 зазначено, що саме відповідач повинен визначити та зарахувати період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР та заробітної плати, зазначеної у довідках ООО «РОСНА» від 15.10.2021 №2-15, №02-16, №02-17.

Отже, наведені у заяві представника відповідача про роз`яснення рішення суду доводи не свідчать про неясність рішення суду від 24.04.2023 у справі №380/13/23, а швидше зводяться до незгоди відповідача з висновками, вкладеними у такому рішенні.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Львівській область подало апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що підставою для звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення є те, що судом не уточнено, який саме період необхідно зарахувати при перерахунку з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього союзу.

Вищезазначені обставини ускладнюють виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/13/23.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

У свою чергу, рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

Зі змісту рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 вбачається, що таке в цілому, як і його резолютивна частина, є чіткими та зрозумілими, загалом рішення містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при його прийнятті, а також посилання на положення закону, якими керувався суд.

Зокрема, у ньому (а.с.147 147 зворот) зазначено, що зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991, оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 Угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доказів на підтвердження наявності обставин, які перешкоджають виконанню судового рішення, чи ускладнюють його виконання або роблять неможливим разом із заявою заявником не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.

Крім того, текст судового рішення труднощів для розуміння не викликає, суть його ясна та не двозначна, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає, що обставини, необхідні для реалізації інституту роз`яснення судового рішення, відсутні у спірних правовідносинах.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судове рішення, в цілому, як і його резолютивна частина, є чітким та зрозумілим, містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при його прийнятті, а також покликання на положення закону, якими він керувався, а тому підстави для роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023, тому відповідно дост.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року з питань роз`яснення рішення суду у справі №380/13/23 -без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар